ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2024 року 
м. Київ
справа № 243/861/23
провадження № 61-16146св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (далі - Верховний Суд): головуючого - Пархоменка П. І. (суддя-доповідач), суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., 
Тітова М. Ю.,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тарасенко Віра Юріївна, Акціонерного товариства «Українська залізниця»
на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 
від 14 червня 2023 року у складі судді Фаліна І. Ю. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 листопада 2023 року у складі колегії суддів: Корчистої О. І., Агєєва О. В., Кішкіної І. В.
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця, відповідач) про відшкодування моральної шкоди,
прийняв постанову про таке:
I. Вступ
1.           У березні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення моральної шкоди.
2.           Відповідач проти позову заперечував.
3.           Суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги. Апеляційний суд рішення суду першої інстанції змінив.
4.           Позивач і відповідач оскаржили судові рішення в касаційному порядку. 
5.           Підставами касаційного оскарження вказали те, що суди не врахували висновків, викладених у постановах Верховного Суду, перелік яких навели 
у касаційних скаргах. 
6.           Ключове питання у спірних правовідносинах:
Чи є підстави для відшкодування моральної шкоди?
7.           Оскаржувані судові рішення переглядаються в межах, передбачених статтею 400 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), у зв`язку з чим Верховний Суд вирішує питання права, а не факту.
ІІ. Короткий зміст позовних вимог
8.           Позов обґрунтований тим, що:
-         09 липня 2015 року приблизно о 02:45 год на перегоні станцій Гаврилівка-Язикове на 981 км пк-2 стався наїзд електровозом на трьох осіб, однією з яких була рідна сестра позивача, яка загинула на місці;
-                  електропоїзд належить відповідачу і є джерелом підвищеної небезпеки;
-                  відповідач усупереч нормам законодавства не вжив усіх можливих заходів для убезпечення безпеки громадян, зокрема, встановлення огорож, парканів тощо, та недопущення тяжких наслідків у вигляді загибелі ОСОБА_1 на залізничному перегоні внаслідок збиття рухомим складом залізничного транспорту, що рухався;
-                  у зв`язку зі смертю рідної сестри внаслідок наїзду на неї рухомого складу, позивач зазнав сильних душевних та моральних страждань, які полягали в порушенні нормальної життєдіяльності, оскільки він був 
у близьких стосунках із сестрою, дуже її любив, а тому відчував та відчуває сильний душевний біль від втрати близької йому людини. Також у нього порушився нормальний сон, часто сняться жахи, він перебуває у стані постійного стресу. В родині сестра була єдиною дівчинкою, вони з нею були майже одного віку, разом ходили до однієї школи та вчили уроки, мали спільні забави, а тому це лише поглиблює душевні страждання позивача. Зараз позивач перебуває на військовій службі, захищає країну і постійно згадує сестру, особливо у критичні моменти. Враховуючи той факт, що смерть близької людини є для позивача незворотною втратою, що спричиняє і буде спричиняти йому тривалі сильні душевні страждання, йому спричинено значної моральної шкоди, яка потребує відшкодування у грошовій формі.
9.           Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 992 400 грн.
ІІІ. Короткий зміст рішення суду першої інстанції
10.        Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 
від 14 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнено з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 
200 000 грн, в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
11.        Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з таких підстав:
-                  позивачу було завдано моральної шкоди внаслідок непоправної втрати близької людини (сестри, яка загинула внаслідок наїзду електротранспорту), що підлягає відшкодуванню відповідачем;
-                  та обставина, що шкода спричинена не з вини відповідача, не 
є підставою для відмови у захисті порушеного права, оскільки власник (володілець) джерела підвищеної небезпеки відповідає за шкоду без врахування вини і може бути звільнений від такої відповідальності лише у разі спричинення шкоди за наслідками непереборної сили або умислу потерпілого на завдання самому собі цієї шкоди. Обставин непереборної сили або умислу потерпілої суд під час судового розгляду не встановив;
-                  з урахуванням обставин справи суд зменшив розмір відшкодування моральної шкоди та вважав розумним і справедливим стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 200 000 грн.
ІV. Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
12.        Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 листопада 2023 року апеляційну скаргу позивача задоволено частково.
Рішення суду першої інстанції змінено, зазначено, що сума моральної шкоди 
в розмірі 200 000 грн підлягає стягненню без утримання податків та інших обов`язкових платежів. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
13.        Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив 
з того, що суд першої інстанції не застосував норми статті 164.2.14 Податкового кодексу України (далі - ПК), оскільки сума моральної шкоди, завданої смертю родича, підлягає виплаті позивачу без стягнення податків та обов`язкових платежів.
V. Короткий зміст вимог касаційних скарг та узагальнені доводи осіб, які подали касаційні скарги
14.    У касаційній скарзі позивач просить скасувати оскаржені судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
15.        Касаційна скарга позивача мотивована такими обставинами:
-                  суди недостатньо обґрунтували значне зменшення розміру моральної шкоди, спричиненої позивачу, хоча в тексті рішення є посилання на порушення правил дорожнього руху, допущені і позивача, і відповідачем, однак співвідношенню цих порушень не надано належної оцінки;
-                  визначений судами розмір моральної шкоди необґрунтовано занижений;
-                  суди попередніх інстанцій не в повному обсязі врахували глибини страждань позивача після втрати найближчої йому людини (сестри), а також фінансового стану відповідача, ступеня вини власника джерела підвищеної небезпеки, не враховано практику Верховного Суду з розгляду справ 
з аналогічних питань, яка свідчить зовсім про інше, в результаті чого були порушені і неправильно застосовані норми статті 89 ЦПК;
-                  не надано належної оцінки співвідношенню порушення правил дорожнього руху, допущених сестрою позивача, і допущених відповідачем, що полягало у недбалому ставленні до забезпечення елементарних заходів безпеки та нехтування ними;
-                  суди попередніх інстанцій при зменшенні розміру моральної шкоди на 792 400 грн значення порушенням, допущеним сестрою позивача, надали завищене, і навпаки, допущеним відповідачем, - досить занижене.
16.        Відповідач у касаційній скарзі просить скасувати оскаржені судові рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове про відмову в позові.
17.        Касаційна скарга відповідача мотивована такими обставинами:
-                  стягнення судом на користь позивача 200 000 грн моральної шкоди 
є несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат впливає певною мірою на виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар невиправдано обтяжливий і може призвести до негативних наслідків;
-                  суди неправильно застосували положення статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) щодо обґрунтування моральної шкоди з боку позивача, внаслідок чого з відповідача як компенсацію моральної шкоди стягнено необґрунтовано великий розмір грошових коштів;
-                  при визначенні розміру відшкодування суди не врахували повною мірою всіх обставин справи та не дотримали принципів розумності 
і справедливості.
VІ. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
18.     23 січня 2024 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача подав відзив на касаційну скаргу відповідача та навів такі аргументи для відмови у задоволенні касаційної скарги:
-         доводи касаційної скарги відповідача побудовані суто на незгоді 
з оскаржуваними судовими рішеннями та стягненою з відповідача сумою моральної шкоди;
-         посилання відповідача на судову практику Верховного Суду, викладену у справах з різними обставинами,  різною глибиною моральних страждань родича загиблого недоречно зводити до єдиної величини;
-         розмір стягненої на користь позивача моральної шкоди є дуже заниженим порівняно зі ступенем страждань позивача від загибелі рідної сестри і порівняно з практикою Верховного Суду щодо розгляду аналогічних справ;
-         посилання відповідача на відсутність встановлення у кримінальному провадженні його вини у заподіянні смерті потерпілій як на підставу звільнення його від обов`язку сплати моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки власники джерела підвищеної небезпеки, яким є відповідач, зобов`язані відшкодувати моральну шкоду незалежно від своєї вини, 
і відповідну правову позицію неодноразово формулював Верховний Суд.
VІІ. Рух справи в суді касаційної інстанції
19.        У листопаді 2023 року представник позивача подала касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції.
20.        У грудні 2023 року відповідач подав касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції.
21.        Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2023 року відкрито касаційне провадження.
22.        Матеріали справи надійшли до Верховного Суду 10 січня 2024 року.
23.        Протоколом повторного розподілу справи між суддями Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у зв`язку із відставкою судді ОСОБА_2 , суддею-доповідачем у справі визначено суддю Пархоменка П. І.
24.        Ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2024 року справу призначено до судового розгляду.
25.        Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 грудня 2024 року у зв`язку із перебуванням 
у відпустці суддів Крата В. І., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. та тимчасовою непрацездатністю судді Гудими Д. А., суддів, які входять до складу колегії, визначено: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., 
Тітова М. Ю.
VІIІ. Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
26.        Позивач є рідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 .
27.         ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 13 липня 2015 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 9.
28.        Згідно з висновком експерта від 24 листопада 2015 року № 20 Брт/15 встановлено, що причиною смерті ОСОБА_1 стали чисельні травми, не сумісні з життям, які утворилися внаслідок зіткнення з потягом або залізничним транспортним засобом пересування. У крові трупа загиблої ОСОБА_1 спирти не виявлено.
29.        Постановою слідчого СВ Барвінківського відділення поліції (м. Барвінкове) Ізюмського відділу поліції (м. Ізюм) ГУ НП в Харківській області від 25 грудня 2015 року кримінальне провадження, відомості за яким 09 липня 2015 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 
№ 12015050930000303, закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 284 Кримінально-процесуального кодексу України (далі - КПК), у зв`язку 
з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 276 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зі змісту вказаної постанови випливає, що 09 липня 2015 року приблизно 
о 02:45 год на перегоні станцій Гаврилівка-Язикове ДП «Донецька залізниця» на 981 км пк-2 пасажирським поїздом № 92 сполученням Одеса-Костянтинівка електровоз № ЧС-7 №314 під керуванням ОСОБА_3 , смертельно травмовано трьох осіб, однією з яких була сестра позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Інших доказів чи ознак інших подій кримінального характеру, що могли статися із загиблою, інших злочинів чи ознак суїциду матеріали кримінального провадження не містять. Більше того, кримінальне провадження за частиною третьою статті 276 КК було закрите, а не перекваліфіковане за іншою статтею КК, посилання на ознаки суїциду у діях загиблої у матеріалах кримінального провадження немає.
30.        В ході перевірки 10 липня 2015 року проведено нараду з начальником Дніпропетровського локомотивного депо за участю в.о. ТЧЗЕ ОСОБА_4 , ТЧЗР ОСОБА_5 , ТЧГТ ОСОБА_6 , ТЧБР ОСОБА_2., ТЧЮ ОСОБА_7 , ТЧМІ ОСОБА_8 , техніка ОСОБА_9 , машиніста електровозу ОСОБА_3 та помічника машиніста електровозу ОСОБА_10 , за результатами якої встановлено, що електровоз на перегоні станцій Гаврилівка-Язикове» на 981 км рухався 
з дозволеною швидкістю 110 км/год, при екстреному гальмуванні гальмівний шлях становив 1000 м, розрахунковий гальмівний шлях 1003 м. Електровоз рухався в умовах обмеженої видимості під час руху в кривій ділянці 
з використанням прожектора у темний час доби.
31.        У діях машиніста електровоза ОСОБА_3 та помічника машиніста електровозу ОСОБА_10 немає ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 276 КК.
32.        Згідно з довідкою Черкаської селищної ради Краматорського району Донецької області від 22 грудня 2022 року № 15-20/5/311 ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , була дійсно зареєстрована за адресою: 
АДРЕСА_1 
з 07 жовтня 2008 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та мала склад сім`ї: батько ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , брат ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , брат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
33.        Відповідно до довідки від 22 грудня 2022 року № 21, наданої Прелеснянською гімназією Відділу освіти Черкаської селищної ради Краматорського району Донецької області ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчалася в Прелесненській ЗОШ І-ІІІ ст. 
в період з 01 вересня 2006 року до 18 червня 2015 року та закінчила 9 класів. Свідоцтво про закінчення базової середньої освіти отримала.
34.        Згідно із довідкою від 10 січня 2023 року № 1 наданою Прелеснянською гімназією Відділу освіти Черкаської селищної ради Краматорського району Донецької області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дійсно навчався в Прелесненській ЗОШ І-ІІІ ст. в період з 01 вересня 2008 року 
до 27 червня 2019 року та закінчив 11 класів. Свідоцтво про закінчення повної загальної середньої освіти отримав.
35.        Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_4 Міністерства оборони України солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_4 з 13 листопада 2020 року дотепер.
36.        Згідно з листом АТ «Укрзалізниця» від 07 грудня 2022 року 
№ Ц-4-88/2836-22 електровоз № ЧС-7 №314, який рухався у добу 09 липня 2015 року з поїздом № 92, перебуває на балансі структурного підрозділу «Дніпровське локомотивне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця».
37.        Відповідно до довідки, наданої техніком Дніпропетровського локомотивного депо ОСОБА_9 , про розшифровку швидкістномірної стрічки ЧС-7 № 314 поїзд № 92, машиніст ОСОБА_3 , за 09 липня 2015 року, було встановлено, що, рухаючись поїздом № 92 сполученням Одеса-Костянтинівка о 02:44 год на 981 км пк 1 перегон станцій Гаврилівка-Язикове при швидкості 110 км/год та увімкненому зеленому світлі локомотивного світлофора машиніст застосував екстрене гальмування 
(з наїздом). Встановлена швидкість по перегону станцій Гаврилівка-Язикове при швидкості 120 км/год (982 км пк9 - 971 км пк6), 115 км/год (982 км пк9 - 979 км пк7, 975 км пк2, 973 км пк7), 110 км/год (979 км пк4-6). Гальмівний шлях становив S факт = 1000 м, S розрах = 1003 м. Поїзд простояв 28 хвилин та відправився о 03:12 годині.
38.        Актами комісійного огляду електровоза ЧС-7 №314 від 10 липня 
2015 року Дніпропетровського локомотивного депо підтверджується, що комісія оглянула електровоз ЧС-7 № 314 та в ході огляду технічного стану секції № 1 електровоза пошкоджень не виявлено. Також, комісія провела перевірку технічного стану приладів безпеки руху та гальмівного обладнання електровоза ЧС-7 № 314, під час якої виявлено, що прилади безпеки руху 
і радіозв`язку, дія звукових сигналів та система піскоподачі буди у справному стані і відповідали вимогам Інструкцій ЦТ-0073, ЦТ-ЦШ-0072 та Правилам ремонту ЦТ-0039. Автогальмове обладнання відповідає вимогам Інструкцій 
№ ЦТ-0058, № ЦТ-ЦВ-ЦЛ-0015, Правилам ремонту ЦТ-0039 та Правилам технічної експлуатації залізниць України. Локомотив обладнаний чавунними гальмівними колодками. Товщина гальмівних колодок відповідає вимогам 
пункту 3.2.5 Інструкції № ЦТ-ЦВ-ЦЛ-0015 та п. 3.3.11 Правилам ремонту ЦТ-0039 (не менше 15 мм). Крім того, комісія провела перевірку технічно-гальмівного обладнання електровоза ЧС-7 № 314, за результатом якої зауважень в роботі немає. 
ІХ. Позиція Верховного Суду
39.        Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах розгляду справи судом касаційної інстанції (див. пункт 7) та даючи відповідь на ключове питання (див. пункт 6), Верховний Суд зазначає таке.
40.        У цій справі позивач порушував питання про відшкодування моральної шкоди, яка була йому заподіянавнаслідок смерті сестри (див. пункти 8-9).
41.        Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, що визначені Конституцією та законами України.
42.        Загальні підстави відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК.
43.        Особливості відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, закріплені в статті 1168 ЦК, а специфіка відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, - в статті 1187 ЦК.
44.        У спірних правовідносинах Верховний Суд враховує, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується також особам, які проживали з нею однією сім`єю(частина друга статті 1168 ЦК).
45.        Відповідно до частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
46.        Отже, обов`язок доведення вини власника або володільця джерела підвищеної небезпеки покладено саме на власника або володільця джерела підвищеної небезпеки (див., наприклад, постанову Верховного Суду 
від 21 червня 2024 року у справі № 629/2372/23 (провадження 
№ 61-2964св24)).
47.        Суди попередніх інстанцій установили, що смерть ОСОБА_1 настала від тяжких тілесних ушкоджень, отриманих при зіткненні з джерелом підвищеної небезпеки - електровозом, що належить відповідачу (див. пункти 27-31, 36).
48.        Суди попередніх інстанцій не встановили обставин, які свідчили б, що шкоди ОСОБА_1 було завдано внаслідок непереборної сили або умислу загиблої.
49.        За таких обставин суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди.
50.        При цьому апеляційний суд правильного врахував необхідність застосування до спірних правовідносин статті 164.2.14 ПК, оскільки сума моральної шкоди, завданої смертю родича, підлягає виплаті позивачу без стягнення податків та обов`язкових платежів, та змінив у цій частині рішення суду першої інстанції (див. постанову Верховного Суду від 25 січня 2023 року 
у справі № 598/438/21 (провадження № 61-283св22)).
51.        З урахуванням відсутності доказів порушення працівниками залізниці правил безпеки руху або експлуатації транспорту, глибини і тривалості моральних страждань позивача, а також принципів розумності, пропорційності та справедливості, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди у визначеному ними розмірі.
52.        Слід враховувати, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
53.        Отже, доводи касаційної скарги позивача не підтверджують наявність підстав для стягнення моральної шкоди в заявленому розмірі.
54.        Так само і доводи касаційної скарги відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди спростовуються викладеним, тому колегія суддів їх відхиляє.
55.        Колегія суддів відхиляє посилання в касаційних скаргах на неврахування судами висновків, викладених у постановах Верховного Суду, що зазначені в касаційних скаргах, оскільки висновки у цих справах і у справі, що переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст спірних правовідносин, є різними. У зазначених справах суди виходили з конкретних обставин та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.
56.        Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК).
57.        Суди належним чином виконали вимоги статті 89 ЦПК щодо оцінки доказів і дотримали норм статті 263 ЦПК щодо законності та обґрунтованості судового рішення, повно і всебічно встановили обставини справи та правильно вирішили спір. 
58.        За результатами розгляду касаційних скарг Верховний Суд вважає, що немає підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, а тому їх слід залишити без задоволення, що відповідатиме статті 410 ЦПК.
59.        Оскільки судові рішення підлягають залишенню без змін, судовий збір покладається на осіб, які подали касаційні скарги.
 
Із цих підстав,
керуючись статтями 400, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тарасенко Віра Юріївна, та Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.
2.           Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 
від 14 червня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 01 листопада 2023 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді:  	П. І. Пархоменко А. Ю. Зайцев  Є. В. Коротенко  В. М. Коротун  М. Ю. Тітов