КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
03 жовтня 2024 року
 
справа № 760/4679/23
                                         
провадження № 22-ц/824/5007/2024
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            судді-доповідача: Музичко С.Г.,
            суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.
 
учасники справи:
позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»
відповідач - ОСОБА_1 
 
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року, постановленого під головуванням судді Комаревцевої Л.В., у справі  за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди в порядку регресу -
 
В С Т А Н О В И В :
 
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.09.2019 між ПАТ СК «УНІКА» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 030337/4605/0000139, відповідно до якого застраховано транспортний засіб «SUBARU OUTBACK» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Позивач вказує, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 15.03.2020 ОСОБА_1 15.03.2020 о 09 год. 20 хв. на 47 км автодороги М-01 Київ-Чернігів, керуючи автомобілем марки «Ford Sierra», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку м. Чернігова, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «SUBARU Outback», н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , яка зупинилась (рухалася) попереду. В результаті дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення  ОСОБА_1  п. 12.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху.
Відповідно до постанови судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.05.2020  ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
За умовами договору страхування позивач на підставі страхового акту виплатив потерпілій особі страхове відшкодування в сумі 72 388,64 грн.
Таким чином виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору страхування ПАТ СК "УНІКА" набуло право зворотньої вимоги до страховика винної особи у сумі сплаченого відшкодування, але в межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи.
Відтак, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ТЗДВ «СК «Альфа-Гарант» за полісом АО/5780751 позивачу на його звернення було виплачено страхове відшкодування в сумі 47036,54 грн. Сума збитків, які не відшкодовані становить 25352,10 грн, які просив стягнути позивач на користь відповідача.
Рішенням Дарницького районного суду позов ПАТ «СК «Уніка» до ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Не погоджуючись із рішенням суду представник позивача ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуване рішення скасувати, позов ПАТ «СК Уніка» задовольнити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначив, що позивач, як страховик потерпілої особи визначив розмір страхового відшкодування на підставі рахунку  від 17.03.2020 року, калькуляції та акту огляду ТЗ. Обов`язкового проведення відповідного звіту, висновку експертизи щодо вартості матеріального збитку Законом України «Про страхування» не передбачено, відтак позивачем відшкодовано реальні збитки, які потерпіла особа має понести для відновлення свого порушеного права.  
У такому разі, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень (франшиза, знос, страхова сума тощо) щодо відшкодування шкоди страховиком, то обов`язок відшкодувати ту частину витрат, які необхідні для проведення ремонту, які не увійшли до страхової виплати, покладаються на особу у загальному порядку.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначив, що ПАТ СК «Уніка» з метою підтвердження розміру збитків, які стягує у цій справі, не було надано висновку експертного дослідження або звіту про оцінку транспортного засобу, які складені згідно із ЗУ «Про судову експертизу», ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та іншими законодавчими актами. ОСОБА_2 та ПАТ «СК «Уніка» не повідомляли відповідача про проведення технічного огляду автомобіля, а тому його результати не можуть вважатись належними та допустимими. 
Відповідач вважає, що ПАТ «СК «Уніка» мала б звернутись за відшкодуванням шкоди до Страховика ПАТ «СК «Альфа-Гарант» за стягненням 25 352,10 гривень, адже ліміт відповідальності ОСОБА_1 складає 100 000 гривень, а сума шкоди, яку поніс позивач складає 72 388, 64 гривні.   
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що оскільки за умовами договору страхування позивач на підставі страхового акту виплатив потерпілій особі страхове відшкодування в сумі 72388, 64 гривні, в свою чергу страхова компанія відповідача виплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 47036,54 грн, відтак відсутні підстави, передбачені ст.1194 ЦК України для сплати потерпілому різниці між фактичним розміром і страховою виплатою, оскільки ліміт відповідальності становить 100000 грн, що не перевищує розміру шкоди.  
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 11.09.2019 між ПАТ СК «УНІКА» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 030337/4605/0000139, відповідно до якого застраховано транспортний засіб «SUBARU OUTBACK» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
15.03.2020 ОСОБА_1 15.03.2020 о 09 год. 20 хв. на 47 км автодороги М-01 Київ-Чернігів, керуючи автомобілем марки «Ford Sierra», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку м. Чернігова, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «SUBARU Outback», н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , яка зупинилась (рухалася) попереду. В результаті дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення  ОСОБА_1  п. 12.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху.
Відповідно до постанови судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.05.2020 ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
За умовами договору страхування позивач на підставі страхового акту виплатив потерпілій особі страхове відшкодування в сумі 72388,64 грн.
Так, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору страхування ПАТ СК «УНІКА» набув право зворотньої вимоги до страховика винної особи у сумі сплаченого відшкодування, але в межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи.
Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ТЗДВ «СК «Альфа-Гарант» за полісом АО/5780751 позивачу на його звернення було виплачено страхове відшкодування в сумі 47036,54 грн.
Сума невиплаченого відшкодування, яку позивач просить стягнути з відповідача становить 25352,10 грн.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
           Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Відповідно до ст. 6 вказаного Закону страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладення договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.
Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
          Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (частина перша статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » )
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яким визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.
Положеннями ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).
При розрахунку страхового відшкодування ТзДВ «СК «Альфа -Гарант» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу, внаслідок чого було розраховано та сплачено страхове відшкодування у розмірі 47036,54 гривень.
Розміру страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування не достатньо для повного відшкодування шкоди, тому ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» було проведено вказану оплату за договором страхування.
Розмір страхового відшкодування  страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову у здійсненні страхового відшкодування (ст.36,37 Закону 1961-1V). При цьому розмір страхової виплати з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не повинен, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за ст.1194 ЦК України.
         Таким чином, розмір страхової виплати, якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі і частково відшкодувала шкоду згідно із ст. 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її відповідальності.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808 цс 15 та постанові Верховного суду від 14 лютого 2018 року у справі « 754/1114/15-ц. 
Отже, різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням становить 25352,10 грн, яке повинен відшкодувати відповідач, який не оспорив суму виплаченого відшкодування.   
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновків про скасування оскаржуваного рішення з постановленням нового про задоволення позову. 
            Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повність або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною,  та враховуючи положення ч. 3 ст. 389 ЦПК України  постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
 Керуючись ст.ст. 367, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -
 
               П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» задовольнити.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 рокускасувати. Ухвалити нове рішення наступного змісту.
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства «СК «Уніка» збитки в порядку регресу в сумі 25 353,10 грн, судовий збір в сумі 6710,08 грн.  
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач                                                              

Судді