УХВАЛА
12 листопада 2024 року
м. Київ
справа № 755/7239/23
провадження № 51-4912 ск 24
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
перевіривши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 липня 2024 року стосовно ОСОБА_5 ,
установила:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаного судового рішення в касаційному порядку. 
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано п. 4 ч. 2 цієї норми процесуального права. 
Відповідно до законодавчих положень у касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявленої вимоги, адже згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм права, під час здійснення перегляду не ревізує повноти судового розгляду, висновків щодо фактичних обставин кримінального провадження і наділений повноваженнями скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 цього Кодексу. 
Зазначеного не було враховано при зверненні до Верховного Суду.
Як убачається зі змісту поданої скарги, у ній її автор просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанціїі призначити новий розгляд у цьому суді на підставах, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 438 КПК.
Однак, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, скаржник не наводить цьому обґрунтування в розумінні положень ст. 413 вказаного Кодексу та не зазначає, яке порушення норм матеріального права допустив апеляційний суд, ураховуючи дату набрання чинності Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX«Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». 
Крім того, указуючи на необхідність здійснення касаційної процедури, скаржник не зважив на положення п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК та ч. 2 ст. 74 Кримінального кодексу України, котрими врегульовано питання, які вирішуються на стадії провадження з виконання судових рішень місцевим судом, у межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Разом із цим, вважаючи призначене засудженому покарання у виді позбавлення волі м`яким, сторона обвинувачення не наводить обґрунтування його явної несправедливості, як це передбачено ст. 414 КПК, адже у скарзі водночас стверджується про значно менший обсяг вчинених кримінально-караних суспільно небезпечних діянь. А таке не узгоджується з критеріями, що зумовлюють посилення заходу примусу. Не викладено скаржником і доводів, які би з урахуванням дискреційних повноважень суду свідчили, що застосоване від імені держави до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, передбачене законом обмеження прав і свобод є вочевидь недостатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Також у поданій скарзі не окреслено в аспекті ст. 412 КПК істотності порушень норм процесуального права при здійсненні апеляційного провадження. Замість цього позиція сторони обвинувачення зводиться до тези про порушення вимог ст. 419 вказаного Кодексу.
Таким чином у касаційній скарзі не наведено обґрунтування заявленої вимоги про скасування оспорюваної ухвали і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, що перешкоджає відкриттю касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає положенням ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
постановила:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 липня 2024 року стосовно ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                         ОСОБА_6