Справа № 127/18096/24 
Провадження № 33/801/801/2024
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач: Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України
01 жовтня 2024 року                                                                     м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника - адвоката Сивенюка Олександра Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України, 
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 
встановив:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з нього судовий збір в дохід держави розмірі 605 грн 60 коп. 
Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 через захисника – адвоката Сивенюка О.М. подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю його діях як водія події і складу адміністративного правопорушення. 
У апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою.
Апелянт посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки такі відомості не відображені на відео, що суд вважав доказом у цій справі. В протоколі про адміністративне правопорушення відсутня інформація щодо технічного засобу яким здійснювався відеозапис подій, зокрема серійний номер та назва. Крім того, не зазначено які ознаки алкогольного сп`яніння було виявлено у ОСОБА_1 . 
Вказує на те, що в матеріалах справи є направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в лікувальному закладі, проте працівники поліції не забезпечили його доставку до медичного закладу. Крім того, ОСОБА_1 заперечував щодо результатів приладу Драгер, проте на відео це не зафіксовано, оскільки воно не є безперервним.
Вважає, що відображення підпису водія у графі акту огляду на стан алкогольного сп`яніння «з результатами згоден» на підтверджує цього факту з урахуванням того, що всю інформацію заповнено працівником поліції.
ОСОБА_1 , повідомлений в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду апеляційної інстанції не з`явився, що відповідно до статті 294 КпАП України не перешкоджає апеляційному розглядові справи. 
Клопотання захисника – адвоката Сивенюка О.М. про відкладення розгляду справи в зв`язку з його зайнятістю на досудовому розслідуванні в іншій справі до задоволення не підлягає, так як поважність причин неявки в судове засідання не підтверджена документально. 
Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно статті 245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КпАП України, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, за обставин, викладених у протоколі та оскаржуваній постанові, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення від 27.05.2024 серії ААД №383598 за змістом якого водій ОСОБА_1 цього ж дня – 27.05.2024 о 01 год 00 хв в м. Вінниці по вул. Келецькій 122А керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на виявлення стану сп`яніння проводився за допомогою приладу – алкотесту Dragеr 6810, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР.
Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Дії  ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КпАП України.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що згідно з статтею 266 КпАП України особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.
Відповідно до пунктів 2, 4, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Для визначення у водія стану наркотичного сп`яніння обов`язкове проведення лабораторних досліджень, що визначено у п. 7 розділу III Інструкції.
Отже, нормами законодавства передбачено, що у разі виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, працівник поліції мав право запропонувати йому пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп`яніння.
За змістом статей 254, 255, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.
Відповідно до статті 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище перекладача, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності і , при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. 
Зазначені вище вимоги особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення виконані, зокрема, у ньому чітко вказано суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений та підписаний уповноваженою на те особою – інспектором взводу №1 роти №3 БУПП у Вінницькій області Швецем Л.О. та особою, щодо якої він складений, тобто ОСОБА_1 , який у відповідній графі здійснив підпис та зазначив: «випив ліки хлорофіліпт, тому що дружина та дитина хворіють».
Також вина ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КпАП України підтверджується:
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.05.2024, де зазначено ознаки алкогольного сп`яніння виявлені у ОСОБА_1 зокрема, запах алкоголю з порожнини рота, неприродня блідість та тремтіння рук.
-актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за яким результати огляду водія - проба позитивна 1,20 ‰;
-роздруківкою з приладу «Drager Alcotest 6810» від 27.05.2024, тест №3649, де зафіксовано результати тесту – 1,20 ‰, яка підписана особою щодо якої він проводився, тобто ОСОБА_1 ;
-рапортом поліцейського взводу № 2 роти №3 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП сержанта поліції Святославом Жуком від 27.05.2024 року; 
-відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом, на якому зафіксовано спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 . 
Так, відео починається із того моменту як працівник поліції повідомив водія ОСОБА_1 про причину зупинки (комендантська година) та запитав його куди і звідки він прямує, на що останній відповів «додому, з роботи». Під час опитування працівниками поліції у водія виявлено ознаки сп`яніння (запах алкоголю) про що вони повідомили водія та було запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння або на місці зупинки або в медичному закладі. Водій зазначав, що вживав лікарський препарат «хлорофіліпт», та погодився на огляд приладом «Драгер».
Пройшовши освідування за допомогою приладу «Драгер», який показав позитивний результат в 1,20 проміле, ОСОБА_1 , будучи ознайомленим з ним, фактично не заперечував проти такого показника, він лише не розумів як після вживання лікарського препарату такий результат можливий. Водночас ОСОБА_1 не висловлював незгоди з результатом огляду, не вимагав повторити його в медичному закладі тощо. 
Після цього працівниками поліції роз`яснено водієві права та обов`язки, відсторонено його від керування транспортним засобом.
А тому безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 у зв`язку з незгодою з показаннями приладу Драгер не був доставлений працівниками поліції до медичного закладу, хоча в матеріалах справи міститься відповідне направлення. 
Досліджені судом відеозаписи є інформативним і не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції, ними роз`яснено права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, підстави для проходження огляду на стан сп`яніння і наслідки відмови від його проходження.
Твердження апелянта, щодо відсутності даних, яким технічним засобом здійснювалася відеофіксація є необґрунтованими, оскільки ст. 256 КпАП України та інші норми закону не містять вимоги до засобу відеофіксації. Окрім того, аналізуючи норми КУпАП в сукупності, зазначення в постанові про адміністративне правопорушення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, є тільки обов`язковим при винесенні відповідної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або ж відповідним приладом (технічним засобом) зафіксовані певні показники швидкість руху, наявність парів алкоголю у повітрі, що видихається, тощо. В даному ж випадку відеозапис є достовірним доказом по справі, який був досліджений та оцінений судом в сукупності з іншими доказами.
Крім того, той факт, що відеозаписи долучені до матеріалів справи не містять посилання на технічний засіб за допомогою якого вони були зроблені, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки вимогами ст. 283 КпАП України не передбачено зазначення вказаних відомостей у постанові про накладення адмінстягнення.
Апеляційний суд розцінює критично доводи апелянта, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено ознак сп`яніння, які були виявлені у водія, оскільки ОСОБА_1 ставиться у провину керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
Більше того, законом не передбачено проведення окремого огляду для виявлення ознак сп`яніння, такі ознаки встановлюються під час спілкування водія із поліцейськими та констатуються за внутрішнім переконанням поліцейського. Отже, спростування або підтвердження перебування водія в стані сп`яніння, відбувається не через оспорювання наявності ознак, а за рахунок проведення відповідного огляду у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, що і було запропоновано ОСОБА_1 .
Окрім того, апеляційний суд зазначає, що з відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що працівники поліції повідомляли водія про ознаки сп`яніння, які були виявлені в нього, у даному випадку це запах алкоголю.
Не зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення ознак алкогольного сп`яніння, з огляду на зазначення їх акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не може поставити під сумнів наявність підстав для вимоги поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то такі спростовуються зазначеним вище відеозаписом та іншими матеріалами, із яких вбачається, що будь-яких зауважень про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, він не зазначав, навпаки повідомив, що повертається з роботи додому у таку пізню годину.
Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг та заяв ОСОБА_1 щодо дій працівників поліції під час проведення ними огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також складення протоколу та інших процесуальних документів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах та на відеозаписі нагрудних камер, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта.
Твердження апелянта стосовно того, що долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним, а тому не може бути належним та допустимим доказом, не є слушними, оскільки вимогами КпАП України не передбачено здійснення обов`язкової фіксації всіх обставин події, зокрема, зупинки автомобіля та складення адміністративних матеріалів.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення
За позицією апеляційного суду, у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.
Працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КпАП України, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395.
За таких обставин, суд вважає, що доводи апелянта є неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 , оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм з фіксацією обставин, викладених у протоколі про адміністративні правопорушення від 27 травня 2024 року. 
Твердження апелянта про те, що підпис ОСОБА_1 у графі акту огляду на стан алкогольного сп`яніння «з результатами згоден» не свідчить про дійсну згоду останнього, не приймаються до уваги, оскільки проставляння власноручного підпису у відповідній графі, не висловивши при цьому будь яких зауважень щодо змісту запису, свідчить про згоду особи із цим змістом. 
Доводи сторони захисту про зворотне розцінюються як спосіб захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності.
Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2024 року на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.
За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2024 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, суд, - 
постановив:
Апеляційну скаргу захисника адвоката Сивенюка Олександра Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2024 року без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                        І.М. Стадник