27.11.24
22-ц/812/1599/24
Провадження № 22-ц/812/1599/24 Головуючий суду першої інстанції Чернякова Н.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року м. Миколаїв Справа № 476/361/24
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого – Царюк Л.М.,
суддів – Базовкіної Т.М., Яворська Ж.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діяла її представниця – ОСОБА_2 , на рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2024 року, повний текст якого складено 30 серпня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Чернякової Н.В., в залі судового засідання в с-ще Єланець, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2024 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позов мотивований тим, що 25 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі – ТОВ «Лінеура Україна») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1951934, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором позичальника. 
Відповідно до умов договору кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену в особистому кабінеті.
19 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 19102023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає їх, у тому числі, і право вимоги за вищевказаним кредитним договором.
Відповідно до реєстру боржників від 19 жовтня 2023 року до договору факторингу № 19102023 від 19 жовтня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 33 128 грн, з яких: 10 100 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 23 028 грн – сума заборгованості за процентами.
Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № 1951934 в розмірі 33 128 грн.
Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2024 позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ суму заборгованості за кредитним договором № 1951934 у розмірі 23 413.30 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» 2 140.05 грн у рахунок відшкодування сплаченого судового збору.
Стягнуто з ТОВ «ФК «ЄАБП» на користь ОСОБА_1 4 398 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду мотивовано тим, що суд не може погодитися із наданим розрахунком заборгованості.
Оскільки основна сума боргу у вигляді тіла кредиту у розмірі 10 100 грн відповідачкою не сплачена, то ця сума підлягає стягненню.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки несплаченої суми процентів суд враховує строки кредитування, визначені договором та додатковими договорами до нього та відповідно зафіксовані у них суми процентів за користування кредитом, які аналізувались вище.
Відтак, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 13 313.30 грн у рахунок погашення заборгованості за процентами (38 520.60 грн (загальна сума процентів до стягнення визначена договором та додатковими договорами до кредитного договору) – 25 207.30 грн (сплачена сума процентів за кредитом).
Не погодившись з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог  ОСОБА_1 в інтересах якої діяла її представниця – ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила його скасувати в оскаржуваній частині та ухвалити нове, яким стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 15 857 грн, стягнути з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 15 000 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції та стягнути 10 000 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відповідачка погоджується з встановленим судом розміром заборгованості за основною сумою боргу – 10 100 грн та із розміром сплачених відповідачкою сум у рахунок погашення заборгованості за процентами – 25 207.30 грн.
Проте відповідачка не погоджується зі встановленою судом загальною сумою процентів, які відповідачка мала сплатити за додатковими договорами – 38 520. 60 грн.
Кожен Додатковий договір містить положення про продовження строку користування кредитом на 30 днів та про розмір процентів за користування кредитом протягом строку пролонгації, який відповідачка мала сплачувати.
Разом з цим, суд не врахував, що фактичний строк користування кредитом в межах додаткових договорів не становить 30-ти днів, оскільки строк користування кредитом за минулим додатковим договором переривався шляхом укладання нових додаткових договорів та пролонгацією Основного договору на новий термін.
Судом не враховано також те, що розмір кредиту, зазначений у додаткових договорах, зокрема за 24 червня 2021 року та 05 серпня 2021 року не відповідає реальному розміру тіла кредиту на вказаний період, що також спростовується розрахунком заборгованості наданим позивачем.
Тобто, суд, визначаючи загальну суму процентів за користування кредитом, яку відповідачка мала сплатити, враховував лише суму процентів, визначених у кожному окремому додатковому договорі, не беручи до уваги, що розмір кредиту, зазначений у додаткових договорах, зокрема за 24 червня 2021 року (14 800 грн, а має бути 13 700 грн, враховуючи сплату 11 00 грн за минулий місяць) та 05 серпня 2021 року (13 700 грн, а має бути 10 100 грн, враховуючи сплату 3 600 грн за минулий місяць) не відповідають дійсному розміру тіла кредиту, який залишався несплаченим відповідачем, враховуючи розрахунок заборгованості, в якому розмір тіла кредиту зменшується шляхом сплати певної суми відповідачем за минулі місяці, хоча в додаткових договорах розмір тіла кредиту залишається незмінним. Відповідно розмір процентної ставки за додатковими договорами від 24 червня 2021 року та 05 серпня 2021 року вказано не вірно, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем.
Строк користування кредитом в межах додаткових договорів фактично є меншим за встановлений 30-ти денний строк через укладання нових додаткових договорів на пролонгацію кредиту ще до закінчення строку дії минулих, тому розмір процентної ставки, визначений у додаткових договорах підлягає розрахуванню на фактичний строк користування кредитом, а не на встановлений та перерваний.
Розрахунок процентів без врахування реального строку користування кредиту призводить до подвійного нарахування процентів за однаковий період за двома додатковими договорами одночасно.
Отже з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 5 757 грн процентів за користування кредитом, а не 13 313.30 грн як встановив суд, та 10 100 грн тіла кредиту, загалом 15 857 грн заборгованості за кредитним договором № 1951934.
На день розгляду справи відзиву на апеляційну скаргу від позивача не надходило.
За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 25 травня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1951934 (далі – Договір).
Відповідно до пункту 1.1 Договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в Особистий кабінет шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету.
Згідно з пункту 1.2, пункту 1.3 цього кредитного договору, сума кредиту становить 14 800 грн, строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 цього договору.
Пунктом 1.4 договору визначено, що стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.3 цього договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою клієнта, відповідно до пункту 4.1 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до пункту 4.2 договору. 
Пунктом 4.1 Договору визначено порядок продовження строку кредиту за ініціативою клієнта (пролонгація).
Так, у випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі у встановлений термін клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення Додаткової угоди до Договору. Пропозиція (оферта) клієнта щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом натискання кнопки «ПРОДЛИТЬ КРЕДИТ/ПРОДОВЖИТИ КРЕДИТ» в особистому кабінеті або відповідної кнопки в платіжному терміналі та здійснення платежу на користь Товариства у розмірі НЕ менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів (та у разі їх наявності - штрафних санкцій). Після отримання Товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів та штрафних санкцій (у разі наявності останніх), заява клієнта про продовження строку користування кредитом вважається поданою. Товариство має право, але не обов`язок протягом 24 годин з моменту вчинення клієнтом вказаних в пункті 4.1.2. Договору дій, акцептувати пропозицію (оферту) клієнта про продовження строку користування кредитом шляхом направлення Клієнту засобами зв`язку текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені клієнтом Товариству в особистому кабінеті/зазначені в Договорі та Одноразовий ідентифікатор у вигляді коду для підписання Клієнтом Додаткового договору. Додатковий договір вважається укладеним з моменту одержання Товариством грошових коштів згідно з підпунктом 4.1.5. Договору та підписання його клієнтом електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Новий строк кредиту розраховується з дня, наступного за днем вчинення Клієнтом дій згідно з підпунктами 4.1.2 - 4.1.3 Договору та встановлюється/зазначається в Додатковому договорі. Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою або за ставкою, що погоджена сторонами в Додатковому договорі, яка не може бути більшою за розмір стандартної процентної ставки (підпункти 4.1.1. – 4.1.6. Договору).
Відповідно до пункту 2.1 договору, кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту.
Згідно з пункту 2.4. кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) на користь клієнта.
Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації/авто пролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» ( підпункт 3.1. Договору).
Додатком № 1 до Договору визначена сума кредиту – 14 800 грн, проценти за користування кредитом – 2 952,60 грн. 
Як вбачається із договору, він підписаний сторонами шляхом вчинення електронного цифрового підпису з одноразовим ідентифікатором, що підтверджується розділом 11 Договору "Реквізити та підписи сторін". Тобто, договір вчинений в електронній формі, яка відповідно до статті 207 ЦК України та Закону України "Про електронну комерцію" прирівнюється до письмової форми. Цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором також підписані і Паспорт споживчого кредиту, і таблиця обчислення вартості кредиту для клієнта.
24 червня 2021 року ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до договору № 1951934 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором позичальника.
Відповідно до пункту 3.1 вказаної угоди строк користування кредитом продовжується на строк 30 днів, дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 25 липня 2021 року.
Пунктом 3.2 додаткового договору визначено, що процентна ставка становить 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
23 липня 2021 року ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до договору № 1951934 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором позичальника.
Відповідно до пункту 3.1 вказаної угоди строк користування кредитом продовжується на строк 30 днів, дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 23 серпня 2021 року.
Пунктом 3.2 додаткового договору визначено, що процентна ставка становить 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
05 серпня 2021 року ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до договору № 1951934 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором позичальника.
Відповідно до пункту 3.1 вказаної угоди строк користування кредитом продовжується на строк 30 днів, дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 05 вересня 2021 року.
Пунктом 3.2 додаткового договору визначено, що процентна ставка становить 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
03 вересня 2021 року ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до договору № 1951934 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором позичальника.
Відповідно до пункту 3.1 вказаної угоди строк користування кредитом продовжується на строк 30 днів, дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 04 жовтня 2021 року.
Пунктом 3.2 додаткового договору визначено, що процентна ставка становить 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
04 жовтня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до договору № 1951934 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором позичальника.
Відповідно до пункту 3.1 вказаної угоди строк користування кредитом продовжується на строк 163 дні, дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 04 листопада 2021 року.
Пунктами 3.2 перелічених додаткових договорів визначено, що процентна ставка становить 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Додатками до вищевказаних додаткових договорів суду надано паспорти споживчого кредиту та таблиці обчислення вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. 
Договори укладено та підписано сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Факт перерахування кредитних коштів відповідачці останньою не заперечується.
Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що відповідачка повернула кредитні кошти та нараховані проценти за користування цими коштами у строк, передбачений договорами.
19 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 19102023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає їх, у тому числі, і право вимоги за вищевказаним кредитним договором.
Відповідно до реєстру боржників від 19 жовтня 2023 року до договору факторингу № 19102023 від 19 жовтня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 33 128 грн, з яких: 10 100 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 23 028 грн – сума заборгованості за процентами.
Плата права за відступлення прав вимоги згідно Договору факторингу від 19 жовтня 2023 року  № 19102023  проведена позивачем згідно платіжної інструкції № 20375 від 24 жовтня 2023 року.
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем станом на 19 жовтня 2023 року заборгованості за укладеним договором кредиту складається з 10 100 грн – тіла кредиту та 23 028 грн – процентів за користування кредитними коштами.
За вимогами статей 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи відповідачки, викладені в апеляційній скарзі вважає, що суд першої інстанції не у повній мірі з`ясував всі обставини, які мають значення для справи та звертає увагу на таке. 
Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України).
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
При цьому, в частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Встановивши обставини справи та визначившись з характером спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність позивачем як факту укладання договору від 25 травня 2021 року між № 1951934 так і невиконання позичальницею свого обов`язку зі своєчасного повернення заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами.
З розміром заборгованості за тілом кредиту відповідачка погоджується. Між тим вважає, що розмір заборгованості за процентами за користування кредитними коштами визначений судом першої інстанції не відповідає встановленим обставинам та наданим доказам.
Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги щодо неправильного обрахування процентів за користування кредитними коштами.
Так, відповідно до розрахунку заборгованості, 24 червня 2021 року ОСОБА_1 було здійснено погашення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1 100 грн.
За такого заборгованість за процентами за додатковим договором від 24 червня 2021 року необхідно розраховувати виходячи з суми кредиту 13 700 грн (14 800 грн – 1 100 грн = 13 700 грн).
Отже заборгованість за процентами за додатковим договором від 24 червня 2021 року за 30 днів користування складає 7 809 грн (13 700 грн х 1.9% х 30 дн.= 7 809 грн).
05 серпня 2021 року відповідачкою було здійснено погашення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3 600 грн.
За такого заборгованість за процентами за додатковим договором від 05 серпня 2021 року необхідно розраховувати виходячи з суми кредиту 10 100 грн (13 700 грн – 3 600 грн = 10 100 грн).
Отже заборгованість за процентами за додатковим договором від 05 серпня 2021 року за 30 днів користування складає 5 757 грн (10 100 грн х 1.9% х 30 дн.= 5 757 грн).
Загальна сума процентів, яка підлягала сплаті становить 35 841.60 грн (2 952.60 + 7 809 +7 809 + 5 757 + 5 757 + 5 757).
Як встановлено судом ОСОБА_1 було сплачено в рахунок погашення заборгованості за процентами 25 207.30 грн.
Отже з відповідачки на користь ТОВ «ЄАПБ» підлягає стягненню заборгованості за кредитним договором в сумі 20 734.30 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту – 10 100 грн та заборгованості за процентами – 10 634.30 грн (35 841.60 – 25 207.30). 
Розрахунок процентів в апеляційній скарзі зазначається, виходячи із 29 днів, проте таке обрахування є помилковим з огляду на узгоджені сторонами умови Договору щодо обрахування процентів за користування кредитом у разі пролонгації за ініціативою позичальника ( пункт 4.1 та пункт 3 Договору).
Відповідно до підпункту 3.2. Договору до періоду розрахунку процентів включається день надання та не включається дата повернення кредиту, вказана в Графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.3. Договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до Розділу 4 Договору, де проценти нараховуються і в дату повернення кредиту, вказану в графіку платежів, і в нову дату повернення. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день. Отже проценти за користування кредитом нараховуються за 30 днів, а не за 29 як стверджувала скаржниця.
При цьому слід враховувати, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості (статті 6, 627 ЦК України).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).
Презумпція правомірності правочину закріплена у статті 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний відповідно до закону судом недійсним.
У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Умовами Договору сторони визначили, що строк дії договору 30 днів, протягом якого сторони здійснюють свої права і виконують обов`язки за цим договором та визначається як період від дати отримання позичальником кредиту до фактичної дати повернення кредиту і процентів, передбачених Договором.
За ініціативою відповідачки з дотриманням умов Договору (пункт 4.1. Договору) неодноразово сторонами були укладені додаткові договори, за якими строк дії договору продовжено щоразу на 30 днів та у додатках до цих додаткових договорів визначено тридцяти денний період, за який позичальник сплачує за користування кредитом 1.90% в день від суми кредиту.
Отже ОСОБА_1 за умовами Договору від 25 травня 2021 року № 1951934 отримала кредитні кошти на строк 30 днів, а потім додатковою угодою продовжувала цей строк додатковими договорами ще на 30 днів. Між тим, по закінченню визначеного сторонами у додаткових договорах терміну свої зобов`язання щодо повернення позичених коштів та сплати процентів за їх користування позивачу, не виконала. 
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, правильно задовольнивши вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, проте в порушення норм процесуального права не надав правильну оцінку наданим сторонами доказам та запереченням відповідачки, а тому помилився щодо розміру таких процентів.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 

Таким чином апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення в оскаржуваній частині підлягає зміні щодо визначення розміру заборгованості по процентам за користування кредитними коштами.
Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується відповідачкою тільки в частині задоволених вимог, то в іншій частині колегія суддів апеляційного суду не перевіряє законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких віднесено, зокрема, й витрати на професійну правничу допомогу (частина 1, 3 статті 133 ЦПК України).
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1, пункт 3 частини 2 статті 141 ЦПК України). 
За результатами перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено на 11.44 %. Вимоги позовної заяви задоволено на 62.59%.
Звертаючись до суду першої інстанції ТОВ «ЄАПБ» сплатило судовий збір у розмірі 3 028 грн (1% від ціни позову).
За такого оскільки за результатами перегляду апеляційним судом оскаржуваного рішення позов було задоволено на 62.59%, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ТОВ «ЄАПБ» судовий збір за подання позовної заяви, пропорційно до задоволених позовних вимог, у розмірі 1 895.22 грн (3 028 грн х 62.59% = 1 895.22 грн).
Звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 сплатила судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 3 633.60 грн.
Оскільки апеляційну скаргу було задоволено на 11.44%, з ТОВ «ЄАПБ» підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 415.68 грн (3 633.60 грн х 11.44% = 415.68 грн).
За взаємозаліком, остаточно з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЄАПБ» необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 479.54 грн (1 895.22 грн – 415.68 грн = 1 479.54 грн).
При розгляді справи в суді першої інстанції у відзиві на позовну заяву відповідачкою було заявлено клопотання про стягнення з ТОВ «ЄАПБ» на її користь понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
Судом першої інстанції зроблено висновок про обґрунтованість вищезазначеної суми витрат на правничу допомогу, з чим суд апеляційної інстанції погоджується.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 також просила суд стягнути з ТОВ «ЄАПБ» на її користь понесені в суді апеляційної інстанції витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
На підтвердження понесених витрат ОСОБА_1 надано копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія ВЕ № 1121216 від 29 травня 2024 року та акт № 3 від 19 вересня 2024 року про прийняття-передачі наданої правової допомоги до договору про надання правової допомоги №1/29 від 29 травня 2024 року, за змістом яких вбачається, що правова допомога надана на загальну суму 10 000 грн за підготовку, підписання та подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду на рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2024 року по цивільній справі № 476/361/24 за позовом ТОВ «ЄАПБ» про стягнення заборгованості за кредитним договором
За такого, з ТОВ «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу надану в суді першої інстанції, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 3 741 грн (10 000 грн х 37.41% = 3 741 грн) та витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді апеляційної інстанції, пропорційно до розміру задоволення апеляційної скарги, в розмірі 1 144 грн (10 000 грн х 11.44% = 1 144 грн), загалом по цим витратам – 4 885 грн.
Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діяла її представниця – ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2024 року в частині визначення розміру заборгованості по процентам за користування кредитними коштами змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором від 25 травня 2021 року № 1951934, що складається з 10 100 грн заборгованості за тілом кредиту та 10 634 грн 30 коп. заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, а всього 20 734 грн 30 коп., а також 1 479 грн 54 коп. судового збору.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 4 885 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк
Судді: Т.М. Базовкіна
Ж.М. Яворська
Повний текст постанови складено 27 листопада 2024 року.