ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2024 р. 	Справа № 440/305/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 (суддя Алєксєєва Н.Ю.; м. Полтава) по справі № 440/305/23
за позовом   ОСОБА_1     
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області                         
про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 і від 26 вересня 2012 р. № 886", на підставі довідки від 19.06.2017 №17, виготовленої Полтавською обласною профспілковою організацією професійної спілки працівників споживчої кооперації, та довідки МСЕК №0032564 від 23.05.2019, починаючи з 01.12.2022. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 року №1307 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 і від 26 вересня 2012 р. № 886" з 01.12.2022, з урахуванням довідки від 19.06.2017 №17, виготовленої Полтавською обласною профспілковою організацією професійної спілки працівників споживчої кооперації, та довідки МСЕК №0032564 від 23.05.2019. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
09 травня 2023 року Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №440/305/23 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 року №1307 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 і від 26 вересня 2012 р. № 886" з 01.12.2022, з урахуванням довідки від 19.06.2017 №17, виготовленої Полтавською обласною профспілковою організацією професійної спілки працівників споживчої кооперації, та довідки МСЕК №0032564 від 23.05.2019.
08.08.2023 року ОСОБА_1 подав до суду заяву відповідно до приписів статті 383 КАС України, у якій позивач просив суд: 
1) постановити окрему ухвалу , передбачену ст.. 249 КАС України, якою:
          - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, вчинені ним на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2023 р. справа № 440/305/23 в частині порушення встановлених строків виплати перерахованої пенсії, визнання нарахування доплати до пенсії за період з 01.12.2022 по 31.08.2023 року заборгованістю та віднесення її виплати за окремою бюджетною програмою пенсії, в результаті чого були скасовані соціальні гарантії, встановлені ст..ст. 3,16,20,48 Конституції України, та позивач був позбавлений на 9 місяців права на отримання повної пенсії, а рішення суду залишилося невиконаним в повному обсязі;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м.Полтава, 36600,код ЄДРПУО 13967927) вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли невиконанню рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2023 року, справа № 440/305/23, виплатити нараховану доплату до пенсії за період 3 01.12.2022 по 31.08.2023 року в розмірі 47075,79 грн. з урахуванням статті 1 України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та частини 7 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159;
          - зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повідомити суд про виконання окремої ухвали не пізніше  _          днів після її надходження, шляхом надання довідки про суму та дату виплати належної пенсії.
Полтавський окружний адміністративний суд ухвалою від 14 серпня 2024 року заяву ОСОБА_1 , подану у порядку статті 383 КАС України, у справі №440/305/23, повернув заявнику.
Повертаючи заяву позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив встановлений ч. 4 ст. 383 КАС України десятиденний строк звернення до суду з такою заявою.
Позивач не погодився з вказаним судовим рішенням та подав апеляційну скаргу в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2024 року та направити справу до суду першої інстанції для розгляду заяви ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення заяви та проявив надмірний формалізм при вирішенні питання щодо дотримання строку, залишивши поза увагою функцію судового контролю за виконанням судового рішення, яку має здійснювати суд, який ухвалив відповідне судове рішення, проігнорував систематичне вчинення позивачем активних дій, спрямованих на забезпечення реального виконання рішення суду боржником як у добровільному, так і примусовому порядку неповно дослідив наявність обставин, які доказують наявність факту надання заяви відповідачу (штамп пенсійного органу на 1 сторінці заяви) та які б могли бути визнані поважними причинами пропуску десятиденного терміну. Зазначає, що стала судова практика свідчить про те, що у випадку пропуску заявником десятиденного строку для подання заяви в порядку статті 383 КАС України суд не одразу постановляє ухвалу про її повернення, а залишає таку заяву без руху та надає строк для усунення недоліків. Посилається на позицію Верховного Суду, викладену у постанові Великої Палати від 07 липня 2021 року у справі № 9901/226/19, в якій зазначено, що при здійсненні судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 383 КАС України обов`язково підлягають з`ясуванню обставини виконання судового рішення в примусовому порядку та дата, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Вказує, що суд першої інстанції не надав належної уваги обставинам справи, на вчинені ним дії (бездіяльність) і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та не оцінив їх у сукупності, а обмежився лише формальним застосуванням положень ч.4 ст. 383 КАС України.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з таких підстав. 
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, – за її межами.
Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Згідно з частинами другою та третьою статті 383 КАС України у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.
Як свідчать матеріали справи, на заяві позивача від 08.08.2024, поданої в порядку ст. 383 КАС України, міститься інформація засвідчена печаткою ГУПФУ в Полтавській області про отримання головним управлінням копії цієї заяви. 
За таких обставин, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що заяву про визнання протиправними дій щодо невиконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2023 року у справі №440/305/23, позивач подав до суду без доказів додержання вимог статті 167 та частини третьої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому колегія суддів враховує, що заява ОСОБА_1 була повернута судом з інших підстав. 
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції в частині пропуску позивачем строку звернення до суду з заявою, колегія суддів зазначає таке. 
Частиною четвертою статті 383 КАС України визначено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Ця норма вказує на дотримання двох строків: перший – це десять днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а другий – це строк пред`явлення до виконання виконавчого листа.
Отже, якщо особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, то таку заяву ця особа повинна подати виключно в межах строку пред`явлення до виконання виконавчого листа з дотриманням десятиденного строку з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, оскільки встановлення й дотримання цього строку зумовлено не тільки і не стільки діями, зокрема, органів та/чи осіб, які здійснюють примусове виконання рішень, скільки передбаченими процесуальним законом додатковими особливими «спонуками», які можуть бути застосовані до суб`єкта владних повноважень для належного, повного та вчасного виконання судового рішення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2023 у справі №9901/988/18.
Колегія суддів наголошує, що визначена вказаною правовою нормою умова «не пізніше останнього дня строку пред`явлення до виконання виконавчого листа» не є альтернативною визначеному 10-денному строку, а має застосовуватись саме в його межах.
Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи питання застосування передбаченого статтею 383 КАС України строку подання заяви, у постанові від 07.07.2021 у справі №9901/226/19 дійшла наступних висновків:
«Власне установлений частиною четвертою статті 383 КАС України десятиденний строк звернення особою-позивачем з відповідною заявою передбачає, що така особа має право подати заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності на стадії виконання судового рішення упродовж цього відтинку, щойно дізнається або не могла не дізнатися, що суб`єкт владних повноважень діє відносно неї протиправно (видає не ті рішення або не видає відповідних рішень, займає пасивну позицію щодо виконання рішення суду, вдається до інших подібних дій).
Для визнання моменту відліку строку подання заяви має значення також обставина чи були дії, бездіяльність, рішення відповідача протиправними і чи особа-позивач мала реальну можливість (повинна була) дізнатися про юридичну природу такої поведінки (рішення, дії, бездіяльності), тобто коли вона насправді стала суб`єктом відповідних правовідносин, зумовлених протиправною поведінкою відповідача на стадії виконання рішення.
Важливо, що не будь-яка інформація, що стосується виконання судового рішення, може бути свідченням неналежного (протиправного) виконання рішення суду, а лише та, зі змісту якої можна визначити її протиправність.
Отже, день (явище, фактор), з якого починається перебіг строку оскарження, не є статичним, він є мінливим, ситуативним, динамічним, залежить від конкретних умов виконання судового рішення, послідовності та ролі дій суб`єктів виконавчого провадження.
Видається правильним, що визначення цього дня має провадитися не стільки від якоїсь певної разової зовнішньої події, скільки від сукупності факторів, приміром таких, що залежать від ролі, характеру та ступеня участі як стягувача, так і боржника. Власне зі співвідношення змісту дій суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, з одного боку, і дієвого ставлення стягувача до таких дій, з другого, можна визначити правову природу цих дій, час, з якого вони виникли й упродовж якого вони тривають, а звідси визначити, чи знав про них позивач, і якщо реально знав (не міг не знати) і через якийсь проміжок часу звернувся за захистом від них, то тоді можна уяснити правову природу цього звернення й визначити, чи воно було вчасним або відбулося з пропуском строку.
Суд не повинен тлумачити положення частини четвертої статті 383 КАС України у такий спосіб, щоб створювати перешкоди для забезпечення виконання рішення суду, і має бути в одній системі координат із принципом обов`язковості судового рішення.»
Як встановлено судом та вбачається зі змісту заяви позивача, ОСОБА_1 дізнався про порушення своїх прав після отримання листа Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 12.04.2024 №8188-7160/О-02/8-1600/24, саме з цього моменту у ОСОБА_1 виникло право звернення до суду у порядку ст. 383 КАС України.
Із заявою про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, позивач звернувся до суду 08.08.2024.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач звернувся до суду з заявою з пропуском десятиденного строку, який встановлено ст. 383 КАС України.
Частиною 1 статті 121 КАС України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Колегія суддів зазначає, що положеннями ст. 383 КАС України не встановлено неможливості поновлення строку звернення до суду з заявою поданою в порядку цієї статті, а отже суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що норми КАС України у разі пропуску десятиденного строку не передбачають процесуальної можливості поновлення строку звернення до суду з такою заявою.
Оцінюючи поважність причин пропуску заявником строку, передбаченого частиною 4 статті 383 КАС України потрібно виходити з того, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що подає заяву та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
При цьому, норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Як свідчать матеріали справи, позивач із заявою про поновлення пропущеного строку не звертався, доказів поважності пропуску такого строку матеріали справи не містять.
Стосовно посилання позивача в апеляційній скарзі на обставини звернення 02.05.2024 до Полтавського окружного адміністративного суду з метою захисту свого порушеного права шляхом подання позову та подання заяви про встановлення судового контролю, колегія суддів зазначає, що вказані обставини  не свідчать про існування будь-яких перешкод у реалізації ним свого права на звернення до суду в порядку статті 383 КАС України в межах встановленого законодавством строку після отримання листа ГУПФУ в Полтавській області від 12.04.2024 №8188-7160/О-02/8-1600/24.
Так, колегією суддів встановлено, що позивач звертався до Полтавського окружного адміністративного суду з заявами в порядку ст. 382, 383 КАС України.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.07.2023 заяву ОСОБА_1 , подану у порядку статей 382, 383 КАС України, у справі №440/305/23, повернуто заявнику.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 заяву ОСОБА_1 , подану у порядку статті 382 КАС України, у справі №440/305/23, повернуто заявнику.
Разом з тим колегія суддів зазначає, що обставини звернення позивача до суду з відповідними заявами у липні та серпні 2023 року жодним чином не впливають на факт пропуску позивачем строку звернення до суду з заявою від 08.08.2024, перебіг якого розпочався у квітні 2024 року. 
Крім того, колегією суддів встановлено, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.05.2024 по справі № 440/5335/24 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, з підстав наявності у спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 383 КАС України пов`язує наявність підстав для визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду.
Вказана ухвала не була оскаржена позивачем та набрала законної сили 07.05.2024. Разом з тим, із заявою в порядку ст. 383 КАС України ОСОБА_1 звернувся через 3 місяці після постановлення ухвали по справі № 440/5335/24. При цьому жодних об`єктивно непереборних обставин, що не залежали від волевиявлення заявника, та пов`язаних з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили звернення до суду протягом встановленого ст. 383 КАС України строку з моменту отримання ухвали від 07.05.2024, позивачем також не зазначено.
Доводи скаржника стосовно того, що стала судова практика свідчить про те, що у випадку пропуску заявником десятиденного строку для подання заяви в порядку статті 383 КАС України суд не одразу постановляє ухвалу про її повернення, а залишає таку заяву без руху та надає строк для усунення недоліків, колегія суддів відхиляє та зазначає, що частина п`ята статті 383 КАС України є нормою прямої дії, яка передбачає безумовні наслідки у вигляді повернення заяви у разі її невідповідності вимогам, зазначеним у цій статті, без попереднього залишення такої заяви без руху. У постанові від 07.07.2021 у справі № 9901/226/19 Велика Палата Верховного Суду погодилась з відповідним висновком КАС ВС, викладеним в ухвалі від 26 квітня 2021 року (п. 19 Постанови).
Відповідно до ч. 5 ст. 383 КАС України у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.
У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, оскільки така подана без дотримання строків, визначених ч. 4 ст. 383 КАС України.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. 
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 по справі № 440/305/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.Б. Русанова    Т.С. Перцова