ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
10 грудня 2024 року
м. Харків
справа № 643/7857/24
провадження № 22-ц/818/3913/24
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Пилипчук Н.П.
суддів: Мальованого Ю.М., Маміної О.В.
розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2024 року, постановлене суддею Довготько Т.М.,
в с т а н о в и в:
У липні 2024 до Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулось до суду із позовом до   ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.04.2019 у розмірі 16888,48 грн., а також судові витрати у розмірі 3028, 00 грн.
Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що відповідач 18.04.2019 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети - заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Позивач вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета - Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит. При цьому, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, та станом на 29.06.2024 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 16888,48грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 9916,99 грн.; заборгованості по відсоткам у розмірі 6971,49грн.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2024 року позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до   ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково. Стягнуто з   ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент - Банк» заборгованість по кредитному договору № б/н від 18.04.2019 у розмірі 7174 (сім тисяч сто сімдесят чотири) грн. 20 коп. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з   ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент - Банк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1271 грн 76 коп.
В апеляційній скарзі АТ «Акцент Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Зазначає, що щодо відсутності підпису на Тарифах і Умовах та правилах, то в анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у А-Банку відповідач під розпис підтвердила факт ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг і зобов`язалася в подальшому регулярно знайомитися зі змінами до них, викладеними на сайті банку, а також користувалася кредитом, тобто фактично прийняла пропозицію укласти договір дією, сплачуючи періодичні платежі; по-друге, щодо відмови у стягненні процентів, то до матеріалів справи додані не лише Тарифи, а й Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені умови кредитування, строки, процента ставка, відповідальність сторін, зокрема, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також Паспорт підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Отже, сторонами була погоджена процентна ставка, а тому суду належало стягнути заборгованість за кредитним договором відповідно до умов договору. Підписавши анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, а також Паспорт споживчого кредиту відповідач добровільно погодилася на відповідні умови кредитного договору та взяла на себе відповідні зобов`язання, які не виконала.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним відмовити у її задоволенні з наступних підстав.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в анкеті-заяві від 18.04.2019 відсутня домовленість сторін про сплату відсотків, отже неправомірним та безпідставним є нарахування банком відсотків за користування кредитом та зарахування цих коштів до заборгованості по тілу кредиту.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Судом першої інстанації встановлено, що між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг, у рамках якого банк надав відповідачу кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку.
Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 18 квітня 2021 року підписана ОСОБА_1 що свідчить про укладення сторонами договору в письмовій формі. Ця анкета-заява не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, а також розміру, підстав та порядку нарахування процентів.
Надані позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послугу АТ «Акцент-Банк», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті https://a-bank.соm.ua/terms/  в розділі «Умови та правила» Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD» визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, строк кредитування, порядок повернення кредиту, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін.
До позовної заяви також додано ксерокопію Паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», де прописані базові процентні ставки, зокрема 3,7% в місяць (44,4% річних), та процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту тощо. Паспорт споживчого кредиту підписаний ОСОБА_1 18 квітня 2019 року простим електронним підписом шляхом підтвердження ОТП 82 із номера телефону (а.с.11). 
Довідка за картами містить інформацію про те, що ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картки із строком дії до червня 2022 року, до січня 2023 та до березня 2027 року.
Відповідно до довідки за лімітом, АТ «Акцент-Банк» встановлено ОСОБА_1 наступні розміри ліміту: 18.04.2019 – 4000, 00 грн, 28.10.2020 – 20 000, 00 грн, 13.07.2021 – 27000, 00 грн, 01.03.2022 – 15902,00 грн, 22.08.2022 – 15290,00 грн, 29.05.2023 – 9916,99грн, 25.08.2023 – 10000,00грн,
Згідно наданому Банком розрахунку заборгованості відповідач за кредитним договором має заборгованість, яка станом на 29.06.2024 становить 16888,48грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 9916,99 грн.; заборгованості по відсоткам у розмірі 6971,49грн.
Відповідно до частин першої та другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, окрім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків при застосуванні конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Визначальним є додержання письмової форми договору.
Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення відсотків, посилався також на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку.
Однак у матеріалах справи відсутні підтвердження, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомлювався і погоджувався з ними, підписуючи заяву про одержання кредиту, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо нарахування відсотків у визначених позивачем порядку та розмірі.
Роздруківка із веб-сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові Верховного Суду Уураїни від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві про одержання кредиту домовленості сторін про сплату відсотків у розмірах, визначених банком, та відповідальності по сплаті відсотків надані Умови самі по собі не можуть розцінюватися як зміст кредитного договору, наявного між сторонами справи.
Крім того, Паспорт споживчого кредиту, на який посилається позивач, є інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), викладений у формі відповідно до Додатку 1 до ЗУ «Про споживче кредитування».
Зі змісту самого паспорту споживчого кредиту вбачається, що інформація в ньому зберігає чинність та є актуальною станом на 01.01.2019, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та можуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.
У паспорті також зазначено, що реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишиться дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.
Враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у паспорті умов були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.
Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Аналогічні висновки викладені в постанові ВС від 23.05.2022 у справі №393/126/20.
Відтак є помилковим посилання скаржника на постанову ВС від 02.12.2020 у справі №284/157/20, де мало місце підписання позичальником паспорту споживчого кредиту.
З цих підстав апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність тверджень позивача про те, що сторони обумовили у письмовому вигляді обов`язок позичальника по сплаті відсотків за користування кредитом, які обраховуються у порядку та періоди сплати, визначеному позивачем, отже відповідні позовні вимоги є необґрунтованими, про що вірно вказав суд першої інстанції.
Такі висновки узгоджуються з правовою позицією ВС у постанові від 04.09.2019 у справі №382/1131/18.
При цьому слід відхилити апеляційні доводи скаржника у справі про те, що позичальник підписав паспорт кредитування з його умовами, оформлений згідно вимог ЗУ «Про споживче кредитування», адже сам по собі вказаний документ не може становити відповідний правочин кредитний договір, та бути підставою для виникнення договірних зобов`язань .
Позивач у апеляційній скарзі стверджує про наявність між ним та відповідачем, як позичальником, кредитних правовідносин саме на умовах, які надані банком. Однак доказів того, що саме такі умови надання банківських послуг існували в момент укладення кредитного договору та були надані для ознайомлення відповідачу позивач не довів, у зв`язку з чим відповідні позовні доводи щодо стягнення відсотків були обґрунтовано відхилені.
Фактичне використання кредитної картки позичальником, що свідчить про визнання ним наявності між сторонами справи відповідних правовідносин, не дає суду можливість задовольнити позовні вимоги в частині стягнення боргу за відсотками, оскільки відсутні погоджені сторонами умови для нарахування таких платежів.
Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що частину із сплачених відповідачем коштів у сумі 9403,90 грн позивачем безпідставно було спрямовано на погашення відсотків, оскільки анкета-заява від 18.04.2019 не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 7174,20 грн.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.
На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за перегляд цієї справи судом апеляційної інстанції залишити за скаржником.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - залишити без задоволення.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2024 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий                                                                 Н.П. Пилипчук

Судді                                                                        Ю.М. Мальований

                                                                       О.В. Маміна