П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/8229/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Козачок І.С.  
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
03 грудня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у червні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській  області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним рішення №222030026389 від 19.04.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову в призначенні пенсії, зобов`язати зарахувати до страхового стажу періоди навчання з 01.09.1982 по 18.06.1983 та періоди роботи з 03.07.1984 по 01.01.1999, призначити пенсію за віком з 03.02.2024.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачі протиправно не зарахували до страхового стажу для призначення пенсії відповідні періоди її навчання та роботи попри те, що вони належним чином підтверджуються наданими документами, записами трудової книжки.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 19.04.2024 №222030026389 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01.09.1982 по 18.06.1983, період роботи з 03.07.1984 по 01.01.1999, здійснити перерахунок усього страхового стажу та за наявності 31 року страхового стажу - призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 03.02.2024.
У задоволенні решти вимог позову - відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідачі - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області вказує, що судом першої інстанції не враховано те, що за доданими документами до страхового стажу позивача не може бути враховано: період навчання з 01.09.1982 по 18.06.1983 згідно довідки №01-19/150 від 12.04.2024, виданої Хмельницьким професійним ліцеєм електроніки, оскільки в довідці зазначено прізвище « ОСОБА_3 », яке не відповідає прізвищу « ОСОБА_4 » згідно виписки із актового запису; період роботи з 03.07.1984 по 01.01.1999 згідно довідки №83 від 30.10.2023, виданої ТзоВ«Адвіс», оскільки в довідці зазначено прізвище « ОСОБА_3 » не відповідає прізвищу « ОСОБА_4 » згідно виписки із актового запису.
Також зауважує, що призначення пенсії відноситься до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України.
Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області вказує, що висновок суду І інстанції щодо визнання протиправним та скасування рішення головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 19.04.2024 №222030026389 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01.09.1982 по 18.06.1983, період роботи з 03.07.1984 по 01.01.1999, здійснити перерахунок усього страхового стажу та за наявності 31 року страхового стажу - призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 03.02.2024, є помилковим та необґрунтованим.
31 жовтня 2024 року та 22 листопада 2024 року від ОСОБА_1 дійшли відзиві на апеляційні скарги відповідачів.
У поданих відзивах позивачка зазначає, що відповідачем було повністю проігноровано те, що відповідні записи трудової книжки ОСОБА_1 від 24.07.1983 року № НОМЕР_1 (№ 1, 4-13), а також довідка № 83 від 30.10.2023 року та № 01-19/150 від 12.04.2024 року повністю підтверджують факт роботи та навчання Позивача. Зокрема, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.07.2008 року по справі № 2о-430-08 встановлено юридичний факт про те, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 була матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, в загальному 16 років 00 місяці 00 днів - зараховано стажу згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 19.04.2024 року та 15 років 05 місяців 13 днів (14 років 5 місяців 28 днів + 11 місяців 15 днів) - не зараховано стажу, складає 31 рік 5 місяць 13 днів, з необхідних 31 років.
Також позивач звернула увагу на те, що записи трудової книжки від 24.07.1983 року № НОМЕР_1 за періоди роботи виконані без перекреслень, дати наказів не містить ніяких виправлень. Крім того, записи зроблені у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесений відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 12.04.2024 ОСОБА_2  звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №222030026389 від 19.04.2024 їй відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 31 рік, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV.
Як вбачається із змісту рішення, до страхового стажу не враховано:
- період навчання з 01.09.1982 по 18.06.1983 згідно з довідкою №01-19/150 від 12.04.2024, виданою Хмельницьким професійним ліцеєм електроніки, оскільки у довідці зазначене прізвище " ОСОБА_3 ", не відповідає прізвищу " ОСОБА_4 ", згідно з випискою із актового запису.
- період роботи з 03.07.1984 по 15.01.2002 згідно з довідкою №83 від 30.10.2023, виданою ТзОВ "Адвіс", оскільки у довідці зазначене прізвище " ОСОБА_3 " не відповідає прізвищу " ОСОБА_4 " згідно з випискою із актового запису (стаж з 01.01.1999 обчислений згідно з даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування).
Як вбачається зі змісту спірного рішення №222030026389 від 19.04.2024, визнаний страховий стаж позивачки складає 16 років.
Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог частково.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
У розумінні абз. 22 ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 26 Закону №1058-IV встановлені умови призначення пенсії за віком. За загальним правилом особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного стажу, визначеного у статті 26 Закону № 1058-IV, який для періоду звернення з 1 січня 2024 по 31 грудня 2024 становить не менше 31 року.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Судом встановлено, що на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком позивачка досягла 60-річного віку.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (надалі також - Порядок №637).
Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. 
Відповідно до п. 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Виходячи з приписів Порядку № 637, підтвердження трудового стажу потрібне у разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.
Згідно з п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58) заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.
До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Згідно з пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції № 58, у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.
В той же час, колегія суддів зауважує, що працівник не несе відповідальності за правильність заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особою самостійно. Більше того, окремі недоліки заповнення трудової книжки, навіть якщо вони мають місце, не є підставою вважати відсутніми чи недоведеними відповідні періоди трудового стажу. Трудовим законодавством України не передбачено можливості працівнику здійснювати контроль за правильністю ведення обліку та заповнення роботодавцем трудової книжки, тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а звернув увагу на те, що певні недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Згідно з п. д. ч. 3 ст. 56 Закону № 1788 до стажу роботи, який дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до п. 8 Порядку час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Так, з гідно з записами трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 , виданої 24.07.1983, ОСОБА_2 з 01.09.1982 по 19.07.1983 навчалась в Хмельницькому ТУ-8, з 03.07.1984 по 15.01.2002 працювала на Хмельницькому заводі тракторних агрегатів, який у подальшому був перейменований в Товариство з додатковою відповідальністю "Завод АДВІС", про що зазначено в записах  №4, 5, 6, 7 , 8, 9, 10, 11, 12, 13 трудової книжки. Записи про навчання та роботу у трудовій книжці позивачки виконані без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та з відповідністю дат, завірені підписами уповноважених осіб та печаткою роботодавця.
З огляду на це, записами трудової книжки позивачки підтверджені  вказані періоди навчання та роботи, чого відповідачі належними доказами не спростували. Доказів того, що у спірний період позивачка не працювала або працювала у іншому місці відповідачами не надано.
Колегія суддів критично оцінює посилання відповідача на відсутність підстав для зарахування вказаного періоду роботи, оскільки цей період належним чином підтверджений записами трудової книжки, яка є основним документом. Водночас наявність сумнівів, пов`язаних з наданими довідками від 12.04.2024 №01-19/150 та від 30.10.2023 №83, не є достатньою підставою для прийняття рішення про відмову у зарахуванні стажу.
Згідно з пунктом 4.7. Порядку №22-1 визначено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Згідно з частиною 3 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV органам Пенсійного фонду надано право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Як свідчать матеріали справи, вказаних дій відповідачі не вчиняли.
Щодо доводів апелянтів щодо помилка у написанні прізвища особи у довідках №01-19/150 від 12.04.2024 та №83 від 30.10.2023 про заробітну плату, за наявності належним чином оформленої трудової книжки та повноти записів у ній, то колегія суддів зауважує, що така не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи (навчання) з трудового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком. 
Крім того, колегія суддів зауважує, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.07.2008 року по справі № 2о-430-08 встановлено юридичний факт про те, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 була матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В свою чергу, відповідачі не надали доказів того, що вказані довідки були видані на ім`я іншої особи. Зважаючи на це, підстави для неврахування вищезгаданих періодів навчання та роботи  до страхового стажу відповідачами не доведені.
Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що прийняте відповідачем рішення про відмову у призначенні пенсії, що ґрунтується на незарахуванні (невизнанні) частини наявного у позивачки стажу, є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Таким чином, оскільки відповідачі не довели правомірності прийнятого рішення, а також відсутність у позивачки права на зарахування відповідного стажу, колегія суддів вважає обґрунтованим рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у цій частині.
Водночас, суд не повинен самостійно перераховувати стаж, який має значення для вирішення питання призначення, перерахунків або обчислення пенсій, оскільки такі повноваження належать саме пенсійному органу. З огляду на це, пенсійний орган повинен зарахувати вищезгадані періоди до страхового стажу позивачки, здійснивши перерахунок усього наявного у неї стажу (включаючи зарахований), та за наявності 31 року страхового стажу - призначити пенсію за віком.
Доводи відповідачів про те, що повноваження щодо призначення пенсії є дискреційними повноваженнями, суд уважає безпідставними, з огляду на таке.
У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі №71-1465а15 Верховний Суд України зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.
Згідно з Рекомендацією №К (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.
Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Як зазначено вище, за результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що надані позивачем документи підтверджували наявність підстав для зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1982 по 18.06.1983 та період роботи з 03.07.1984 по 01.01.1999. Отже такі повноваження відповідачів не є дискреційними.
Отже, застосування у цій справі способу захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1982 по 18.06.1983 та період роботи з 03.07.1984 по 01.01.1999 не є втручанням в дискреційні повноваження та відповідає завданням адміністративного судочинства, регламентованим статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Зазначеним вимогам закону рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року відповідає.
Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Ватаманюк Р.В.