Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       09 грудня 2024 року                                          м. Рівне

Справа № 561/1441/24
Провадження № 33/4815/831/24

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Дупака В.Г. в інтересах  ОСОБА_1 на постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
З матеріалів провадження слідує, що 05 жовтня 2024 року о 21:28 год. ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Toyota RAV4», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Зарічненська в с. Іванчиці Вараського району, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців порушення мови, порушення мови) від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager 6810 та в медичному закладі відмовилась, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
В поданій апеляційній скарзі захисник Дупак В.Г. просить постанову суду скасувати у зв`язку з недоведенням у діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що поліцейськими ніяким чином не доведено факту керування ОСОБА_1 т.з. та не з`ясовано всіх обставин справи, а в протоколі зазначено хибні твердження та неправдиві відомості. Доводить, що твердження суду першої інстанції про те, що матеріалами справи доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом TOYOTA є передчасним та таким, що не відповідає дійсності. 
На розгляд адміністративної справи в апеляційний суд ОСОБА_1 та її захисник Дупак В.Г. в судове засідання не з`явились повторно.
Справа призначалася до розгляду на 29 листопада 2024 року, однак у зв`язку із клопотанням захисника Дупака В.Г. розгляд справи відклався.
09 грудня 2024 року ОСОБА_1 та її захисник Дупак В.Г., будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце апеляційного розгляду до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили та клопотання про відкладення розгляду справи не подавали.
Відповідно до вимог ч.4 ст.294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Частиною 2 ст.268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.
За наведених обставин, а також з метою недопустимості порушення строків розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 та її захисника Дупака В.Г..
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Так, однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.
Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення ґрунтується на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказах, яким дана правильна юридична оцінка, а саме:
- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого, огляд проводився у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду ОСОБА_1 відмовилася (а.с.2);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 направлено до медичного закладу. Від проходження огляду ОСОБА_1 відмовилася (а.с.3);
- відеофайлу з нагрудної камери працівника поліції, яким зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду на місці та у медичному закладі (файл 0014А, час 02:20) та визнала факт вживання алкогольних напоїв (файл 0014А, час 04:00).
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування. 
Апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів її вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було.
Таким чином дослідивши та проаналізувавши докази у справі, місцевий суд дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.5 ПДР України, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд критично відноситься до доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, оскільки в матеріалах справи наявні відео з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керує транспортним засобом Toyota RAV4», державний номерний знак НОМЕР_1 , а після його зупинки перебуває за його кермом та вказує працівникам поліції, що їде додому (файл 0014А, час 01:28).
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.33, ст.38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення нею нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
На підставі наведеного та керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу її захисника - адвоката Дупака В.Г. – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду                         О.І. Полюхович