УХВАЛА
10жовтня 2024 року
м. Київ
справа № 753/25081/21
провадження № 61-8693св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козаєва Наталія Михайлівна, про визнання договорів дарування недійсними, за касаційними скаргами ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат Капалкіна Ірина Олегівна, на рішення Дарницького районного суду м. Києва                від 13 лютого 2024 року у складі судді Коренюк А. М. та постанову Київського апеляційного суду від 01 травня 2024 року у складі колегії суддів: Оніщука М. І., Шебуєвої В. А., Кафідової О. В., а також ОСОБА_1 на додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2024 року у складі судді Коренюк А. М. та постанову Київського апеляційного суду від 17 липня 
2024 року у складі колегії суддів: Поливач Л. Д., Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козаєва Н. М., про визнання договорів дарування недійсними. 
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня
2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 23 125,00 грн понесених витрат на правову допомогу.
Постановою Київського апеляційного суду від 01 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року залишено без змін.
14 червня 2024 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Капалкіна І. О., звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 травня 2024 року, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявниця зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 16 березня 2016 року у справі № 6-93цс16, від 27 квітня 2016 року у справі № 6-372цс16, у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 645/10160/15-ц, від03 травня 2018 року у справі № 334/7904/15-ц, від 03 травня 2018 року у справі № 465/826/13-ц, від 18 листопада 2020 року у справі № 202/2578/19 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України), а також не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки. Крім того зазначає, що у суді першої інстанції їй безпідставно відмовлено у задоволенні клопотань, зокрема: про призначення посмертної судово-почеркознавчої експертизи, посмертної судово-медичної експертизи та посмертної судово-психіатричної експертизи, провитребування оригіналів документів (доказів), про долучення доказів, про виклик свідків, про відвід судді. Суд апеляційної інстанції також відмовив у задоволенні зазначених клопотань та формально підійшов до вирішення цієї справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України). 
Постановою Київського апеляційного суду від 17 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1  задоволено частково. Додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Стягнуто з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2  понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
18 серпня 2024 року  ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 липня 2024 року, ухвалити нове судове рішення, яким залишити без розгляду заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат.
Підставами касаційного оскарження додаткового рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 17 липня 2024 року, заявниця зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, посилаючись на те, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18, від 15 лютого 2022 року у справі № 904/5726/19, від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19, у постановах Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 910/9111/17, від 20 листопада 2018 року у справі № 910/23210/17, від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18, від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 29 червня 2022 року у справі № 161/5317/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). Крім того вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), а також зазначає, що суди не дослідили зібрані у справі докази, не надали їм належної правової оцінки та встановили обставини на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, а тому призначає справу до судового розгляду.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Керуючись статтями 34, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козаєва Наталія Михайлівна, про визнання договорів дарування недійсними, за касаційними скаргами ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат Капалкіна Ірина Олегівна, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 
2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 травня 2024 року, а також ОСОБА_1 на додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 липня 2024 року призначити до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Інформацію про дату розгляду справи № 753/25081/21і персональний склад колегії суддів оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                         Є. В. Синельников
 
             О. М. Осіян
 
             В. В. Шипович