ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/5800/24                                                      Суддя (судді) першої інстанції: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  27 листопада 2024 року                                                                  м. Київ
          
  Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
          головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
          суддів                                                                                              Василенка Я.М.,
                                                                                                    Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

 У С Т А Н О В И В :

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо обмеження, ОСОБА_1 з 20.03.2024, розміру пенсії, призначеної відповідно до  Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням усіх надбавок, доплат, підвищень, проведених індексацій, проведених та подальших перерахунків, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 з 20.03.2024 перерахунок та виплачувати пенсію, призначену відповідно до  Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням усіх надбавок, доплат, підвищень, проведених індексацій, проведених та подальших перерахунків, без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність та з урахуванням  Рішення Конституційного Суду України                    20 березня 2024 року № 2-р(ІІ)/2024.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Конституційний Суд України, у Рішенні від 20.03.2024 №  2-р(ІІ)/2024 визнав такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційним) припис  статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №  3668-VI  зі змінами, що поширює свою дію на  Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №  796-XII  зі змінами, припис першого речення частини третьої  статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №  796-XII  зі змінами. Тому, є протиправними дії відповідача щодо обмеження виплати пенсії максимальним розміром.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо обмеження, ОСОБА_1 з 20.03.2024, розміру пенсії, призначеної відповідно до  Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням усіх надбавок, доплат, підвищень, проведених індексацій, проведених та подальших перерахунків, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 з 20.03.2024 перерахунок та виплачувати пенсію, призначену відповідно до  Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням усіх надбавок, доплат, підвищень, проведених індексацій, проведених та подальших перерахунків, без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження на 20.11.2024.
  08.10.2024, під №   39393 до суду від сторони позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Розгляд апеляційної скарги 20.11.2024 не здійснювався, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до посвідчення, виданого Черкаською державною адміністрацією, 07.03.2019 серії А                     № 022234, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (Категорія 1).
Згідно із посвідченням від 16.09.2009 серія НОМЕР_1 , виданим Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Придніпровської районної ради, позивач є інвалідом 2 групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни  інвалідів війни.
Відповідно до довідки серії 12 ААА № 033918 ступінь втрати професійної працездатності позивача становить 80%.
Позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності (в розмірі відшкодування фактичних збитків) згідно з  статтею 54 Закону України від 28.02.1991 №  796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»  (далі - Закон № 796-ХІІ).
Рішенням від 26.02.2023, позивачу з 01.03.2023 здійснено перерахунок пенсії та розмір пенсії з надбавками склав 64301,68 грн, однак розмір пенсії до виплати  20930,00 грн із зазначенням «Максимальний розмір пенсії».
08.05.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити з 20.03.2024 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням усіх надбавок, доплат, підвищень, проведених індексацій, проведених та подальших перерахунків, без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність та з урахуванням  Рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 №  2-р(ІІ)/2024.
Листом від 06.06.2024 № 7949-6822/Д-02/8-2300/24, відповідач повідомив, що для виплати пенсії без обмеження десятьма прожитковими мінімумами для непрацездатних осіб наразі підстав немає.
Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що з 20.03.2024 - з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення №  2-р(II)/2024,  стаття 67 Закону № 796-XII  не містить норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, так само, як і припис  статті 2 Закону      № 3668-VI  зі змінами, що поширює свою дію на  Закон №  796-XII, зі змінами, оскільки їх визнано неконституційними.
Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк рішення Конституційного Суду України не містить порядку його виконання, крім того, суд першої інстанції помилково зобовґязав відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії саме з 20.03.2024, а не 21.03.2024
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначає  Закон №  796-XII, який створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Відповідно до ст. 1 Закону № 796-XII,  закон  спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Згідно зі  ст. 49 Закону № 796-XII,  пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Частиною 1  ст. 54 Закону № 796-XII,  встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що Судом позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до  Закону №  796-XII, однак, спірним у цій справі є дії відповідача щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром з 20.03.2024, після  ухвалення Конституційним Судом України рішення від 20.03.2024 №  2-р(II)/2024.
Колегія суддів звертає увагу на тому, що обмеження максимального розміру пенсії вперше були введені в дію  Законом України від 08.07.2011 №  3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»  (далі - Закон №  3668-VI), що набрав чинності з 01.10.2011.
За положеннями  статті 2 Закону № 3668-VІ,  максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до  Закону №  796-XII, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Аналогічне положення з 01.10.2011 передбачене у частині 3  статті 67 Закону №  796-XII. Зокрема, згідно з частиною третьою  статті 67 Закону № 796-XII  максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Однак, 20.03.2024 Конституційний Суд України ухвалив Рішення № 2-р(II)/2024, яким визнав такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними), припис  статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року № 3668-VI  зі  змінами, що поширює свою дію на  Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII  зі  змінами, припис першого речення частини третьої  статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII  зі  змінами.
Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення №  2-р(II)/2024,  стаття 67 Закону № 796-XII  не містить норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, так само, як і припис  статті 2 Закону № 3668-VI  зі змінами, що поширює свою дію на  Закон №  796-XII, зі змінами, оскільки їх визнано неконституційними, з огляду на що, після звернення позивача, відповідач не мав правових підстав обмежувати пенсію позивача максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій та зобов`язання відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплачувати пенсію, призначену відповідно до  Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням усіх надбавок, доплат, підвищень, проведених індексацій, проведених та подальших перерахунків, без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, є правильними та обґрунтованими.
Водночас, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що саме з 20.03.2024 позивач має право на проведення перерахунку та виплати пенсії по інвалідності без обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з огляду на таке.
У пункті 2 резолютивної частини рішення №  2-р(II)/2024,  зазначено, що означені приписи  Закону №3668-VI  та  Закону № 796-XII  втрачають чинність з дня ухвалення цього рішення.
За приписами частини другої  статті 152 Конституції України,  закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Із зазначеними положеннями  Конституції України  також узгоджується пункт 3 частини першої  статті 61 Закону України «Про правотворчу діяльність» від 24 серпня 2023 року № 3354-IX  (набрав чинності 20 вересня 2023 року та буде введений в дію в дію через один рік з дня припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного  Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року                  № 64/2022, далі -  Закон №  3354-IX), відповідно до якого нормативно-правовий акт або окремий його структурний елемент визнається таким, що втратив чинність, у разі, якщо Конституційним Судом України прийнято рішення про визнання нормативно-правового акта або окремого його структурного елемента таким, що не відповідає  Конституції України  (є неконституційним).
Аналогічні за змістом положення щодо строку втрати чинності актом (його окремими положеннями) містяться у частині першій  статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року № 2136-VIII  (далі - Закон № 2136-VIII).
Разом з тим, відповідно до  статті 57 Конституції України,  кожному гарантується право знати свої права і обов`язки.  Закони  та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом.  Закони  та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому  законом, є нечинними.
Згідно частини третьої, шостої  статті 57 Закону № 3354-IX,  моментом набрання чинності нормативно-правовим актом є  0 годин дня, наступного за днем його опублікування  в порядку, встановленому  законом, якщо: 1) інше не визначено  Конституцією України  та (або) законом; 2) більш пізній строк (термін) не встановлено самим нормативно-правовим актом.
Моментом припинення дії нормативно-правового акта є  24 година дня відповідного строку  (терміну), якщо інше не визначено  Конституцією України,  законом  або більш пізній строк (термін) не встановлено самим нормативно-правовим актом.
У разі якщо припинення дії нормативно-правового акта здійснюється на підставі рішення суду, дія нормативно-правового акта припиняється з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
При цьому, відповідно до абзацу третього частини першої  статті 94 Закону № 2136-VIII,  процедуру і порядок офіційного оприлюднення актів Суду в Залі засідань Суду та на офіційному веб-сайті Суду встановлює  Регламент Конституційного Суду України, ухвалений на спеціальному пленарному засіданні  Конституційного Суду України постановою Конституційного Суду України від 22 лютого 2018 року № 1-пс/2018  (далі - Регламент).
Згідно з частиною першою параграфу 76 Регламенту, акти Суду за результатами конституційного провадження офіційно оприлюднюються не пізніше наступного робочого дня після їх ухвалення.
Таким чином, за загальним правилом (якщо рішенням Конституційного Суду України не передбачено інше) «попередня» норма (яка є предметом перевірки на конституційність) діє до 24 години дня набрання чинності відповідним рішенням Конституційного Суду України, а «нова» норма (що змінює законодавче врегулювання за наслідками цього рішення КСУ і    може передбачати як нові права, так і нові обов`язки та обмеження для суб`єкта приватного права) розпочинає діяти з 0 годин наступного дня за днем опублікування відповідного рішення. Такий підхід відповідає принципам правової визначеності та справедливості,    а також положенням частини першої  статті 19 Конституції України, згідно з якою правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Визнана Конституційним Судом України неконституційною норма  закону  втрачає чинність з дня ухвалення відповідного рішення або пізніше (про що зазначається у рішенні Конституційного Суду України), зберігаючи при цьому свою дію до 24 години дня набрання чинності відповідним рішенням Конституційного Суду України, а «нова» норма» (яка змінює законодавче врегулювання за наслідками відповідного рішення КСУ) розпочинає діяти з 0 годин наступного дня, що повною мірою узгоджується з порядком оприлюднення рішень КСУ, який передбаченим Регламентом.
Вказане свідчить про те, що рішення Конституційного Суду України мають лише пряму (перспективну) дію в часі (змінюючи замість законодавця закон (законодавче регулювання)) і поширюються на суспільні відносини, що виникли  після набрання ним чинності, гарантуючи, при цьому, конституційний принцип розподілу державної влади, а також стабільність суспільно-управлінських відносин в Україні. При цьому визначені темпоральні межі чинності положень нормативно-правового акта, що визнаний неконституційним, забезпечує  неможливість настання непередбачуваних наслідків, зокрема, для правової та бюджетної системи, а також суб`єкта (позивач або відповідач), на користь якого винесено судове рішення.    
Отже, правова позиція КСУ щодо неконституційності приписів  статті 2 Закону №3668-VI  зі змінами, що поширює свою дію на  Закон № 796-XII  зі змінами, та першого речення частини третьої  статті 67 Закону № 796-XII  зі змінами  має пряму дію у часі і може бути застосована до правовідносин, що виникли або принаймні тривали після ухвалення КСУ відповідного рішення, тобто з 21 березня 2024 року.
Вирішуючи питання щодо початку дії вказаного  рішення Конституційного Суду України  в аналогічних за змістом правовідносинах, Верховний Суд у постанові від 04.07.2024 у справі № 580/7744/23 прийшов до висновку, що правова позиція Конституційного Суду України щодо неконституційності приписів статті 2 Закону про реформування пенсійної системи із змінами, що поширює свою дію на  Закон  із змінами, та першого речення ч. 3 ст. 67  Закону  із змінами має пряму дію у часі і може бути застосована до правовідносин, що виникли або принаймні тривали після ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення, тобто з 21.03.2024.
При цьому, у згаданій постанові Верховний Суд також підкреслив, що, враховуючи висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні №2-р(II)/2024, з 21.03.2024 правові підстави обмежувати пенсію позивача максимальним розміром (десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність) у відповідача відсутні.
За таких обставин та правового регулювання спірних правовідносин, колегія суддів з урахуванням ч. 5  ст. 242 КАС України,  приходить до висновку, що, починаючи з 21.03.2024 (а не з 20.03.2024, як помилково зазначив суд першої інстанції) дії ГУ ПФ в Черкаській області щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром, є протиправними, а відтак, позовні вимоги у відповідній частині - обґрунтованими з урахуванням зміни дати, з якої така пенсія підлягає нарахуванню та виплаті без обмеження максимальним розміром.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи цей спір, прийшов до правильного висновку про наявність у позивача права на перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром у зв`язку із прийняттям  Конституційним Судом України рішення від 20.03.2024 №2-р(ІІ)/2024, однак помилково поклав на відповідача обов`язок з проведення такого перерахунку з дня ухвалення цього рішення, а не з наступного. Наведені вище обставини є підставою для зміни судового рішення у резолютивній частині.
Відповідно до п. 2 ч. 1  ст. 315 КАС України,  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. 4 ч. 1  ст. 317 КАС України,  визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
У зв`язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити у резолютивній частині шляхом заміни в абзацах другому і третьому дати, з якої необхідно провести перерахунок пенсії позивачу - « 21.03.2024» замість « 20.03.2024». 
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,
        
   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2024 року змінити у мотивувальній частині та викласти абзаци другий і третій його резолютивної частини в наступній редакції:

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо обмеження ОСОБА_1 з 21.03.2024, розміру пенсії, призначеної відповідно до  Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням усіх надбавок, доплат, підвищень, проведених індексацій, проведених та подальших перерахунків, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 з 21.03.2024 перерахунок та виплачувати пенсію, призначену відповідно до  Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням усіх надбавок, доплат, підвищень, проведених індексацій, проведених та подальших перерахунків, без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

У іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від                       16 серпня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                          О.М. Ганечко 

Судді                                                                                      Я.М. Василенко

                                                                                                    В.В. Кузьменко