ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року	Львів	Справа № 140/4525/24 пров. № А/857/18236/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П. 	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 липня 2024 року    у справі № 140/4525/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до    Міністерства охорони здоров`я України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 
місце ухвалення судового рішення  	м. Луцьк	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження	
суддя у І інстанції	Мачульський В.В.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначена	

ВСТАНОВИВ:
        І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства охорони здоров`я України про визнання протиправною бездіяльність щодо ненадання вчасної відповіді на скаргу вх.№К-2687/08.03 від 08.03.2024 та зобов`язання розглянути скаргу вх.№К-2687/08.03 від 08.03.2024 та надати з дотриманням порядку звернень, повну та обґрунтовану відповідь.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09 липня 2024 року    у справі № 140/4525/24 в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, відмовлено повністю.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги  вказує, що судове рішення прийнято з неповним з`ясуванням обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. 
На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що відповідач у передбачений законом термін розгляду звернення, відповіді - не надав та безпідставно переслав його скаргу на розгляд до іншого органу, дії якого оскаржуються, цим самим протиправно ухилився від розгляду скарги по суті. Враховуючи, що Відповідачем - не було проведено повного, об`єктивного та всебічного розгляду його скарги від 08.03.2024, апелянт вважає, що зобов`язання повторно розглянути її сприятиме відновленню його прав та законних інтересів.
Відповідач подав відзив  на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
Про розгляд апеляційної  скарги сторони повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду  через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані  автоматизованої системи  документообігу суду. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що звернення позивача було правомірно направлено за належністю до Волинської обласної військової адміністрації, оскільки вирішення зазначеного питання не належить до повноважень саме Міністерства охорони здоров`я України (МОЗ України).
В той же час, судом враховано, що відповідь на скаргу позивача була надана Управлінням    охорони здоров`я Волинської ОДА, у зв`язку з чим суд не може надавати оцінку змісту відповіді суб`єкта владних повноважень, який не є стороною у справі дії та/або бездіяльність, рішення якого не оскаржуються.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 08.03.2024 позивачем подано повторну скаргу до МОЗ України про визнання незаконними результати розгляду Управлінням охорони здоров`я Волинської ОДА скарги від 20.02.2024 НОТ-11150 та повторно її розглянути; визнання незаконними дій сімейного лікаря КНП «Турійський ЦПМСД» ОСОБА_2 , голови ЛКК Кузика В.М., та зобов`язання видати листок непрацездатності за період з 09.05.2023 по 28.05.2023, з 26.09.2023 по 15.10.2023, з 09.11.2023 по 27.11.2023 (а.с.7).
Вважаючи протиправну бездіяльність відповідача, у зв`язку із неотримання станом на 24.04.2024 відповіді ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм   Конституцією України   права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення, врегульовано Законои України «Про звернення громадян».
Частиною першою статті 1 Закону України «Про звернення громадян» (далі - Закон) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до ст.3 вказаного Закону,  під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Згідно ст. 7 обумовленого  Закону, забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
Статтею 15  цього ж Закону установлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). 
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Відповідно до статті 16 Закону скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. 
Статтею 18 Закону визначено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, серед іншого, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.
В свою чергу, положення статті 19 Закону визначають, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.
Статтею 20 Закону визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.
Аналіз зазначених вище норм права, дає підстави зробити висновок, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків, при цьому, таке право кореспондується із обов`язками органів влади здійснити розгляд таких звернень, з урахуванням їх функціональних обов`язків.
Щодо доводів скаржника про те, що відповідач безпідставно переслав його скаргу на розгляд до іншого органу, дії якого оскаржуються, цим самим протиправно ухилився від розгляду скарги по суті, то колегія суддів вказує на наступне.
Міністерство охорони здоров`я України у своїй діяльності керується Положенням про Міністерство охорони здоров`я України затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2020 № 90) (далі – Положення). 
Відповідно до частини 1 вказаного  Положення Міністерство охорони здоров`я України (МОЗ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
МОЗ є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, а також захисту населення від інфекційних хвороб, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням, попередження та профілактики неінфекційних захворювань, забезпечує формування та реалізує державну політику у тому рахунку і розвитку медичних послуг, впровадження електронної системи охорони здоров`я, забезпечення державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення.
Основними завданнями МОЗ є забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері охорони здоров`я, а також захисту населення від інфекційних хвороб, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням, попередження та профілактики неінфекційних захворювань, забезпечення формування та реалізація державної політики у тому числі і  сфері розвитку медичних послуг, впровадження електронної системи охорони здоров`я, забезпечення державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення (п.2 частини 3  Положення).
Також  пунктом 10 частини 4 цього ж Положення установлено, що  МОЗ відповідно до покладених на нього завдань у сфері охорони здоров`я серед іншого забезпечує в межах повноважень, передбачених законом: 
додержання закладами охорони здоров`я, підприємствами, установами та організаціями права громадян на охорону здоров`я та прав пацієнта;
організацію екстреної медичної допомоги, медичної допомоги на первинному, вторинному (спеціалізованому) та третинному (високоспеціалізованому) рівні, паліативної медичної допомоги та медичної реабілітації, організацію надання медичної допомоги за спеціальностями, у тому числі із застосуванням телемедицини;
контроль і нагляд за додержанням законодавства про охорону здоров`я, зокрема про медико-соціальну експертизу, вимог, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної із трансплантацією органів та інших анатомічних матеріалів людині, та дотриманням галузевих стандартів медичного обслуговування, медичних матеріалів і технологій.
Окрім вказаного згідно з підпунктом 17 пункту 4 Положення МОЗ відповідно до покладених на нього завдань здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю МОЗ, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління. 
Підпунктом 4 пункту 5 передбачено, що МОЗ з метою організації своєї діяльності здійснює контроль за діяльністю підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління. 
Наказом МОЗ від 26.01.2018 № 152 затверджено Перелік закладів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міністерства охорони здоров`я України (далі – Перелік). 
Згідно з п.1.3 Примірного статуту Центру медико-санітарної допомоги, затвердженого наказом МОЗ 29.06.2011 № 384, Центр заснований на базі відокремленої частини комунальної власності (вказати територіальну громаду, у власності якої перебуває частка майна, переданого Центру), далі - власник. Представником власника є (вказати назву органу, до сфери управління якого належить Центр), далі - уповноважений орган управління. 
Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, органом управління КНП «Турійський ЦПМСД» є засновник - Турійська селищна рада. 
Відповідно до підпункту 1 та 2 пункту 4 Положення про Управління охорони здоров`я Волинської обласної державної адміністрації, затвердженого Розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 31.01.2021 № 68, (далі – Положення № 68), основними завданнями управління охорони здоров`я є: забезпечення реалізації державної політики у галузі охорони здоров`я на території області; 2) управління закладами охорони здоров`я, які утримуються за рахунок коштів обласного бюджету, організація їх кадрового, матеріально-технічного і медичного забезпечення. 
Згідно з підпунктом 5 пункту 5 Положення № 68, Управління охорони здоров`я Волинської ОДА, відповідно до визначених галузевих повноважень виконує такі завдання: здійснює державний контроль за дотриманням закладами охорони здоров`я норм, стандартів у межах визначених повноважень. 
У відповідності до пункту 1 та 2 Положення Управління охорони здоров`я Волинської обласної державної адміністрації (далі – управління охорони здоров`я) утворюється головою обласної державної адміністрації, входить до її складу і в межах Волинської області забезпечує виконання покладених на нього завдань. Управління охорони здоров`я підпорядковується безпосередньо голові обласної державної адміністрації та підзвітне Міністерству охорони здоров`я України. 
Завдання МОЗ стосовно закладів охорони здоров`я, в тому числі щодо КНП «Турійський ЦПМСД» полягають в забезпеченні в межах повноважень, передбачених законом, додержання права громадян на охорону здоров`я та прав пацієнта. (підпункт 10 пункту 4 Положення МОЗ). 
З матеріалів справи убачається, що  позивач звертався на гарячу лінію Міністерства охорони здоров`я України  зі скаргою від 20.02.2024 року  НОТ-11150, щодо видачі листка тимчасової непрацездатності про, що зазначено у листі Управління охорони здоров`я Волинської ОДА  №749/12/2-24від 06.03.2024 року. 
Вказану скаргу  позивача було розглянуто Управлінням охорони здоров`я Волинської ОДА,  про що направлено позивачу лист Управління охорони здоров`я Волинської ОДА  №749/12/2-24від 06.03.2024 року.
Крім того, з листа Управління охорони здоров`я Волинської ОДА  №К-702/16 від 01.01.2024 року  убачається, що вказаним управлінням також розглядалася скарга позивача від 15.12.2023 року щодо видачі листка тимчасової непрацездатності.
Не погоджуючись з результатом розгляду таких скарг Управлінням охорони здоров`я Волинської ОДА , позивач  08.03.2024 року звернувся з повторною скаргою до МОЗ України про визнання незаконними результатів розгляду Управлінням охорони здоров`я Волинської ОДА його скарги від 20.02.2024 НОТ-11150 та повторно її розглянути; визнання незаконними дій сімейного лікаря КНП «Турійський ЦПМСД» Маковецької Л.Й., голови ЛКК Кузика В.М., та зобов`язання видати листок непрацездатності за період з 09.05.2023 по 28.05.2023, з 26.09.2023 по 15.10.2023, з 09.11.2023 по 27.11.2023. Про результати розгляду скарги просив повідомити його електронну пошту  (а.с.7).
Згідно доводів позовної заяви, позивач жодної відповіді на вказане звернення від 08.03.2024 року від МОЗ не отримав.
З листа  МОЗ  №03-06/К -2687/3897-зв від 25.04.2024 року   (а.с. 25) убачається, що скарга позивача на дії Управлінням охорони здоров`я Волинської ОДА та  сімейного лікаря КНП «Турійський ЦПМСД» Маковецької Л.Й., голови ЛКК ОСОБА_3 щодо видачі листків тимчасової непрацездатності позивача була скерована на розгляд до Волинської обласної військової адміністрації для розгляду по суті та вжиття заходів реагування.
Доказів направлення позивачу вказаного листа МОЗ  №03-06/К -2687/3897-зв від 25.04.2024 року   (а.с. 25)  не надано.
При цьому судом установлено, що наявний у матеріалах справи трекінг направлення стосується періоду  28.05.2024 року. При цьому, вказаний трекінг відправлень не містить інформації стосовно того,  яка відповідь на звернення позивача та по якій скарзі йому надсилалась (а.с.22).
Отож, відповідач в порушення ст. 7 Закону «Про звернення громадян» не повідомив  позивача в  термін не більше п`яти днів про  пересилання поданої ним скарги на розгляд по суті та вжиття заходів реагування до Волинської обласної військової адміністрації. 
Вирішуючи ж питання про наявність у відповідача повноважень на розгляд вказаної скарги позивача, яка стосується визнання незаконними результатів розгляду Управлінням охорони здоров`я Волинської ОДА скарги від 20.02.2024 НОТ-11150 та визнання незаконними дій сімейного лікаря КНП «Турійський ЦПМСД» Маковецької Л.Й., голови ЛКК Кузика В.М. щодо видачі листка тимчасової непрацездатності, то колегією суддів ураховано таке.
Наказом МОЗ №455 від 13.11.2001, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 4 грудня 2001 за №1005/6196, затверджено Інструкцію про порядок видачі документів,  що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян  із змінами та доповненнями. 
Відповідно до вказаної Інструкції:
контроль за виконанням цієї Інструкції закладами охорони здоров`я  усіх  відомств  здійснюють  у  межах  своєї  компетенції Міністерство    охорони   здоров`я   України,   Фонд   соціального страхування з тимчасової втрати працездатності,  Фонд  соціального страхування  від  нещасних  випадків на виробництві та професійних захворювань України, профспілки та їх об`єднання (п.8.1);
у разі виявлення  порушень  правил  видачі,  зберігання, обліку   документів,  що  засвідчують  тимчасову  непрацездатність  громадян,    незадовільного    стану     експертизи     тимчасової непрацездатності лікувально-профілактичний    заклад   може   бути позбавлений права видавати  документи,  що  засвідчують  тимчасову непрацездатність, у встановленому порядку (п.8.5).
Наказом МОЗ №1066 від 01.06.2021 року, зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 02 червня 2021 р. за № 728/36350 про «Деякі питання формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність», затверджено:
- Порядок формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність в Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я (надалі по тексту постанови іменовано - Порядок №1066).
- Інструкцію по роботі з медичними висновками про тимчасову непрацездатність в Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я та листками непрацездатності на період дії перехідної моделі (далі по тексту іменовано – Інструкція №1066).
 Також вказаним наказом №1066 від 01.06.2021 року внесено зміни до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 09 квітня 2008 року   № 189   «Про затвердження Положення про експертизу тимчасової непрацездатності», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 липня 2008 року за № 589/15280, в тому числі і  затвердити Порядок організації експертизи тимчасової втрати працездатності. Керівникам закладів охорони здоров`я незалежно від форми власності, та фізичним особам - підприємцям, які отримали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики:
1) при визначенні тимчасової непрацездатності застосовувати Порядок організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затверджений цим наказом;
2) забезпечити неухильне виконання Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого цим наказом, при його застосуванні.»
Згідно пункту 1 та 2 Порядку №1066, він визначає механізм формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність (далі - медичний висновок) в Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я (далі - Реєстр) суб`єктами господарювання, визначеними в   пункті 2   розділу І цього Порядку, перелік відомостей, що вносяться до Реєстру та права доступу до них.
Цей Порядок є обов`язковим для закладів охорони здоров`я та фізичних осіб - підприємців, які отримали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики та здійснюють експертизу з тимчасової втрати працездатності (далі - суб`єкти господарювання).
Відповідно до п. 2 Інструкції №1066, вказана інструкція є обов`язковою для закладів охорони здоров`я та фізичних осіб - підприємців, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики та здійснюють експертизу з тимчасової непрацездатності, (далі - суб`єкти господарювання) відповідно до вимог   Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 року № 455, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2001 року за № 1005/6196,   Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09 квітня 2008 року № 189, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 липня 2008 року за № 589/15280, Порядку формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність в Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01 червня 2021 року № 1066.
Окрім того, Пунктом 16  Наказом МОЗ №1066 від 01.06.2021 року установлено, що контроль за виконанням цього наказу (які стосується видачі листків тимчасової непрацездатності) залишається  за Міністром МОЗ.  
Як  встановлено судом вище, у відповідності до пункту 1, 2 та 12 Положення Управління охорони здоров`я Волинської обласної державної адміністрації (далі – управління охорони здоров`я) підзвітне Міністерству охорони здоров`я України. Накази начальника управління охорони здоров`я, що суперечать Конституції та законам України, актам Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, можуть бути скасовані головою обласної державної адміністрації, Міністерством охорони здоров`я України.
Підсумовуючи викладене у своїй сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що до повноважень МОЗ України належить розгляд скарг на дії (бездіяльність) та рішення територіального управління  охорони здоров`я, які стосуються порушень при видачі листків тимчасової непрацездатності  відповідними закладами охорони здоров`я.
При цьому колегія суддів зазначає, що МОЗ України є центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я, а пересилання скарги позивача на розгляд до територіального органу виконавчої влади, який уже забезпечив прийняття рішення за скаргою позивача є таким, що суперечить ст. 7 Закону України «Про звернення громадян».
Як наслідок суд першої інстанції дійшов протиправного висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви позивача.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги  знайшли своє підтвердження та спростовують висновки суду першої інстанції.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове  рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у  цій справі
Враховуючи викладене колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак  апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду  скасувати з прийняттям нового про  задоволення позову.
Досліджуючи питання, яке стосуються розподілу судових витрат понесених у даній справі, колегією суддів установлено, що з урахуванням положень ст. 139 КАС України відсутні підстави для перерозподілу та присудження судових витрат на користь будь-якої із сторін.  
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
 
                                             П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 липня 2024 року    у справі № 140/4525/24 скасувати.
Ухвалити постанову, якою адміністративний позовом ОСОБА_1 до    Міністерства охорони здоров`я України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Міністерства охорони здоров`я України щодо не розгляду  скарги ОСОБА_1   вх№К-2687/08.03 від 08.03.2024 року.
Зобов`язати Міністерство охорони здоров`я України розглянути  скаргу ОСОБА_1 вх№К-2687/08.03 від 08.03.2024 року та про результати такого розгляду поінформувати   ОСОБА_1 в установленому порядку та строки.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос