ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №336/11870/23                                 Головуючий в 1 інст.Боєв Є.С.
Провадження №33/807/695/24                                         Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.3 ст.172-11 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року                         місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції з приміщенням Богунського районного суду м.Житомира), розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13 листопада 2023 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 8500 грн 00 коп.

Згідно з постановою суду, солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, проходячи військову службу на посаді номера обслуги 3 гранатометного розрахунку протитанкового взводу 3 механізованого батальйону певної військової частини, 16 серпня 2023 року самовільно залишив розташування частини без дозволу командира, на телефонні виклики не відповідав. 17 серпня 2023 року о 15-00 год. солдат ОСОБА_1 прибув у розташування частини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що обставини, викладені в протоколі, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки 17 серпня 2023 року о 7-00 він вже був присутній на шикуванні в частині, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_2 .
Зауважує на тому, що судом першої інстанції не було враховано, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного доказу вчинення ним адміністративного правопорушення.
Апелянт вказує окрім іншого на те, що свідком у справі є ОСОБА_3 , яким було складено рапорт і який надав свої письмові пояснення у справі, що, на думку апелянта, унеможливлює прийняття його показань як свідка. 
Окрім того, наголошує, що в порушення вимог ст.256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП, викладена не конкретизовано, неповно та не відповідає диспозиції ст.172-11 КУпАП.
Так, вказує, що в протоколі не відображені складові частини адміністративного правопорушення - суб`єкт та об`єктивна сторона. В протоколі не зазначено, де, коли, яким наказом, та в період якого особливого стану він опинився на військовій службі та чи відповідає він критерію військовослужбовця.
Також, апелянт посилається на те, що в протоколі відсутні відомості про те, де, коли та при яких обставинах він, як військовослужбовець, порушив свої обов`язки, в чому вони полягали.
Зазначає, що складений протокол не містить ні серії, ні номеру, що є порушенням Наказу Міністерства оборони від 23 жовтня 2021 року №329 «Про затвердження Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення».
На думку апелянта, вищевказані недоліки унеможливлюють визнання протоколу про адміністративне правопорушення належним доказом у справі, оскільки його зміст не відповідає фактичним обставинам, які мають значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Зі змісту ст.283 КУпАП убачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції враховані не в повній мірі при розгляді цієї справи.
Так, згідно з матеріалами справи, щодо ОСОБА_1  складено протокол А4722 №0617/1 про вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП від 17 серпня 2023 року, у якому зазначено, що солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, проходячи військову службу на посаді номера обслуги 3 гранатометного розрахунку протитанкового взводу 3 механізованого батальйону певної військової частини, 16 серпня 2023 року самовільно залишив розташування частини без дозволу командира, на телефонні виклики не відповідав. 17 серпня 2023 року о 15-00 год. солдат ОСОБА_1 прибув у розташування частини.
До протоколу додано:
- витяг із наказу командира певної військової частини (з адміністративно-господарської діяльності) №899 від 16 серпня 2023 року «Про призначення службового розслідування за фактом відсутності за місцем несення служби солдата ОСОБА_1 ;
- витяг із наказу командира певної військової частини (по стройовій частині) №9 від 09 січня 2023 року;
- рапорти т.в.о. командира батальйону та т.в.о. командира протитанкового взводу від 16 серпня 2023 року;
- копія військового квитка ОСОБА_1 ;
- письмові пояснення ОСОБА_1 від 17 серпня 2023 року;
- письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;
- службова характеристика ОСОБА_1 ;
- заява про розгляд справи про адміністративне правопорушення у відсутність ОСОБА_1 від 17 серпня 2023 року;
- витяг з наказу командира певної військової частини (з основної діяльності) №1586 від 25 жовтня 2023 року «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_1 ;
Дослідивши вказані докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП.
Висновки суду першої інстанції в цій частині є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.
У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та додатково зазначив, що він є військовослужбовцем, призваний на військову службу за призивом під час мобілізації на особливий період. З об`єктивних причин він не може надати докази про те, що 17 серпня 2023 року о 07 год. 00 хвилин він був присутній на шикуванні в військовій частині. Наразі він звільнений з військової служби у зв`язку з пораненням. 
На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі, та заявлені ОСОБА_1 при апеляційному розгляді, правильність висновків суду щодо фактичних обставин справи не спростовують.
На спростування цих висновків ОСОБА_1 не надано жодних доказів, більш того, останній зазначив, що відповідних доказів він надати не може.
Додані до апеляційної скарги пояснення від імені ОСОБА_2 про те, що солдат ОСОБА_1 17 серпня 2023 року о 07:00 год. перебував у місті розташування протитанкового взводу певної військової частини, висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду окрім іншого і на те, що особа свідка у встановленому законом порядку не засвідчена, відношення останнього до цієї справи наявними матеріалами не підтверджена. Клопотання про виклик цього свідка для його допиту під час апеляційного розгляду від ОСОБА_1 не надходило. 
Що стосується доводів ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП, викладена не конкретизовано, неповно та не відповідає диспозиції ст.172-11 КУпАП, то суд апеляційної інстанції вважає ці доводи безпідставними та такими, що суперечать змісту самого протоколу.
На думку апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
У зазначеному протоколі міститься підпис самого ОСОБА_1 без жодних зауважень.
Даних про те, що ОСОБА_1 оспорював відомості, зазначені у протоколі в установленому законом порядку, в матеріалах справи теж немає.
З вищевказаного протоколу та долучених до протоколу доказів є цілком зрозумілим, що він складений саме у зв`язку з тим, що солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, проходячи військову службу на посаді номера обслуги 3 гранатометного розрахунку протитанкового взводу 3 механізованого батальйону певної військової частини 16 серпня 2023 року самовільно залишив розташування військової частини без дозволу командира, на телефонні виклики не відповідав та 17 серпня 2023 року о 15-00 год. прибув у розташування частини. Отже, відображені у протоколі дії ОСОБА_1 відповідають зазначеній в цьому протоколі кваліфікації - за ч.3 ст.172-11 КУпАП.
Те, що в протоколі не зазначено де, коли, яким наказом, та в період якого особливого стану ОСОБА_1 опинився на військовій службі, та чи відповідає він критерію військовослужбовця (на що звертає увагу апелянт), на думку апеляційного суду, не тягне за собою визнання відомостей з протоколу недопустимими доказами та не свідчить про безпідставність складання самого протоколу.
На думку суду апеляційної інстанції, наявними в справі доказами у їх сукупності поза розумним сумнівом підтверджується те, що ОСОБА_1 вчинив інкриміноване йому правопорушення при викладених в постанові суду обставинах.
Перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.
Отже, висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 фактичним обставинам справи відповідають.
В той же час, при вирішенні питання про накладення на правопорушника адміністративного стягнення суд першої інстанції не в повній мірі врахував фактичні обставини справи та вимоги ст.23 КУпАП, відповідно до яких, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником так і іншими особами.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_1 , який був призваний на військову службу за призивом під час мобілізації на особливий період, вперше вчинив адміністративне правопорушення. Відомостей, які б його характеризували з негативного боку, в матеріалах справи відсутні, як і відомості про настання негативних наслідків від вчиненого ОСОБА_1 правопорушення. Обставини правопорушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 фактично не заперечував при оформленні адміністративного матеріалу. В матеріалах справи міститься заява від імені ОСОБА_1 на адресу суду першої інстанції про визнання своєї вини у вчиненні військового адміністративного правопорушення. У своїх письмових поясненнях, що додані до протоколу, ОСОБА_1 пояснив причини, з яких він 16 серпня 2023 року залишив самовільно військову частину, зокрема пояснив це загибеллю та похованням 17 серпня 2023 року свого побратима. Вказані пояснення ОСОБА_1 узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_4 та рапортом виконуючого обов`язки командира взводу.
Враховуючи всі обставини справи та відомості про особу ОСОБА_1 у сукупності, серед іншого і те, що останній має захворювання, пов`язане з проходженням військової служби, оскільки під час виконання бойового завдання у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості, він отримав травми, що підтверджується доданими до апеляційної скарги документами, на думку суду апеляційної інстанції, вчинене останнім правопорушення є малозначним.
Відповідно до вимог ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Згідно з положеннями ч.2 ст.284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі положень ст.22, п.3 ч.1, ч.2 ст.284 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13 листопада 2023 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13 листопада 2023 року стосовно  ОСОБА_1  за ч.3 ст.172-11 КУпАПскасувати.
На підставі ст.22, ч.2 ст.284 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності через малозначність вчиненого ним адміністративного правопорушення та обмежитись усним зауваженням.
Провадження в справі закрити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                         С.В. Дадашева

Дата документу  Справа № 336/11870/23