ПОСТАНОВА                                                                                                 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
28 листопада 2024 року
 
м. Київ
справа № 824/74/22
провадження № 61-8500ав24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
за участю секретаря судового засідання Каракохи В. О.,
 
учасники справи (сторони арбітражного спору):
боржник (відповідач в арбітражному спорі) - Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», правонаступником якого                                 є Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»,
стягувач (позивач в арбітражному спорі) - NP Trade GmbH (Німеччина),
 
розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Верховного Суду (проспект Повітряних Сил, 28, м. Київ) апеляційну скаргу NP Trade GmbH (Німеччина) на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 травня 2024 року у складі судді Таргоній Д. О.              у справі за заявою Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині, у справі за позовом NP Trade GmbH (Німеччина) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», про стягнення заборгованості за поставлений товар, 3 % річних та арбітражного збору,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст вимог заяви
 
Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України (далі - МКАС при ТПП України) рішенням від 31 січня 2022 року у справі                     № 127/2021 стягнув з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) (далі - ДП «НАЕК «Енергоатом») на користь NP Trade GmbH (Німеччина) 60 000,00 євро заборгованості за поставлений товар, 1 721,10 євро - 3 % річних, нарахованих станом на дату подання позову - 01 червня 2021 року, 4357,24 євро - відшкодування витрат на оплату арбітражного збору, а разом 66 078,34 євро, а також 3 % річних від простроченої суми заборгованості, які нараховуються на непогашену суму заборгованості за кожен день прострочення, починаючи з 02 червня 2021 року до моменту оплати суми заборгованості в повному обсязі, та розраховуються за формулою: сума заборгованості х 3 % /365 днів х кількість днів прострочення.
 
Київський апеляційний суд ухвалою від 03 квітня 2023 року заяву NP Trade GmbH (Німеччина) задовольнив. Визнав та надав дозвіл на виконання рішення МКАС при ТПП України від 31 січня 2022 року у справі № 127/2021 за позовом NP Trade GmbH (Німеччина) до ДП «НАЕК «Енергоатом» про стягнення 66 078,34 євро, у тому числі: 60 000,00 євро заборгованості за поставлений товар, 1 721,10 євро - 3 % річних, нарахованих станом на дату подання позову - 01 червня 2021 року, 4 357,24 євро - відшкодування витрат на оплату арбітражного збору, а також 3 % річних                                      від простроченої суми заборгованості, які нараховуються на непогашену суму заборгованості за кожен день прострочення, починаючи з 02 червня 2021 року до моменту оплати суми заборгованості в повному обсязі, та розраховуються за формулою: сума заборгованості х 3 %/365 днів х кількість днів прострочення. Видав виконавчий лист на примусове виконання арбітражного рішення. Стягнув                                      з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь NP Trade GmbH (Німеччина) судовий збір у сумі                        1 240,50 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 євро.
 
Київський апеляційний суд ухвалою від 22 квітня 2024 року заяву представника       NP Trade GmbH (Німеччина) Іваненка М. А. задовольнив. Замінив боржника ДП «НАЕК «Енергоатом» на його правонаступника - Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - АТ «НАЕК «Енергоатом») у виконавчому листі № 824/74/22, виданому Київським апеляційним судом 13 жовтня 2023 року про стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь NP Trade GmbH (Німеччина) 66 078,34 євро заборгованості за поставлений товар;                         а також у виконавчому листі № 824/74/22, виданому Київським апеляційним судом                               13 жовтня 2023 року про стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь NP Trade GmbH (Німеччина) судового збору у сумі 1 240,50 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 1 000,00 євро.
 
У квітні 2024 року АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі» звернулось до Київського апеляційного суду із заявою про часткове визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
 
Обґрунтовуючи вимоги заяви, АТ «НАЕК «Енергоатом» посилалося на те, що згідно з рішенням МКАС при ТПП Україниу справі № 127/2021 та виконавчим листом, виданим Київським апеляційним судом 13 жовтня 2023 року, сума, яка підлягає  стягненню з АТ «НАЕК «Енергоатом»як з боржника на користь NP Trade GmbH (Німеччина) як стягувача, становить 66 078,34 євро.
 
Разом із тим у NP Trade GmbH (Німеччина) перед АТ «НАЕК «Енергоатом» існує заборгованість згідно з рішеннями МКАС при ТПП України в інших справах, строк виконання за якими настав, а саме:
рішення від 21 вересня 2017 року у справі АС № 184г/2017 про стягнення пені та арбітражного збору з NP Trade GmbH (Німеччина) на користь ДП «НАЕК «Енергоатом» на загальну суму 2 844,28 євро, однак після раніше проведеного зарахування зустрічних однорідних вимог (заява від 28 вересня 2018 року                       № 12641/51) заборгованість NP Trade GmbH (Німеччина) перед ДП «НАЕК «Енергоатом»становить 1 920,93 євро;
рішення від 20 березня 2019 року у справі № 247/2018 про стягнення з NP Trade GmbH (Німеччина) на користь ДП «НАЕК «Енергоатом»7 617,60 євро;
рішення від 19 квітня 2017 року у справі АС № 553г/2016 про стягнення пені та арбітражного збору з NP Trade GmbH (Німеччина) на користь ДП «НАЕК «Енергоатом»на суму 39 056,77 євро, однак після раніше проведеного зарахування зустрічних однорідних вимог (заява від 27 липня 2017 року № 6412/51) заборгованість NP Trade GmbH (Німеччина) перед ДП «НАЕК «Енергоатом» становить 32 306,84 євро.
 
Таким чином, загальна сума заборгованості за вказаними рішеннями, яку NP Trade GmbH (Німеччина) має сплатити ДП «НАЕК «Енергоатом»,становить 41 845,37 євро.
 
З огляду на те що у сторін є зустрічні однорідні вимоги, ДП «НАЕК «Енергоатом», посилаючись на статтю 601 ЦК України та частину третю статті 203 ГК України, надіслало NP Trade GmbH (Німеччина) заяву від 15 вересня 2023 року                                               № 29-6480/51-вих про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 41 845,37 євро, яку NP Trade GmbH (Німеччина) отримало 26 вересня 2023 року.
 
Зобов`язання АТ «НАЕК «Енергоатом» перед NP Trade GmbH (Німеччина) згідно             з рішенням МКАС при ТПП Українивід 31 січня 2022 у справі № 127/2021 (за контрактом від 27 травня 2015 року № 53-129-01-15-00512) та виконавчим листом Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2023 у справі № 824/74/2022, який виданий на примусове виконання вказаного рішення припинено частково на суму                                                41 845,37 євро за результатом проведеного зарахування зустрічних однорідних вимог згідно із заявою від 15 вересня 2023 року № 29-6480/51-вих. 
 
Посилаючись на викладені обставини, заявник на підставі статті 432 ЦПК України просив визнати виконавчий лист Київського апеляційного суду від 13 жовтня                      2023 року у справі № 824/74/22, виданий на виконання рішення МКАС при ТПП України від 31 січня 2022 року у справі № 127/2021, таким, що не підлягає виконанню                   в частині стягнення 41 845,37 євро.
 
Короткий зміст ухвали апеляційного суду як суду першої інстанції
 
Київський апеляційний суд ухвалою від 13 травня 2024 року заяву АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі» АТ «НАЕК «Енергоатом» задовольнив. Визнав виконавчий лист Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2023 року у справі № 824/74/22, виданий на виконання рішення МКАС при ТПП України від 31 січня 2022 року у справі                                    № 127/2021 за позовом NP Trade GmbH (Німеччина) до ДП «НАЕК «Енергоатом», правонаступником якого є АТ «НАЕК «Енергоатом», про стягнення 66 078,34 євро таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 41 845,37 євро.
 
Суд мотивував зазначену ухвалу тим, що 15 вересня 2023 року ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі» надіслало на адресу NP Trade GmbH (Німеччина) заяву № 29-6480/51-вих про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму              41 845, 37 євро, яку NP Trade GmbH (Німеччина) отримало 26 вересня 2023 року.
 
NP Trade GmbH (Німеччина) як стягувач не зверталося до суду з вимогами про визнання недійсним правочину - заяви ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі» про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 41 845,37 євро за рішенням МКАС при ТПП України від 31 січня 2022 року у справі № 127/2021.
 
Оскільки стягувач в установленому законом порядку не спростував належними             і допустимими доказами того, що сума заборгованості кожної зі сторін за договором на дату вчинення одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог була іншою, ніж та, яка зазначена у заяві про зарахування зустрічних вимог, не надав доказів відсутності цієї заборгованості, суд погодився з доводами заявника про безспірність заборгованості. У зв`язку з цим суд вважав, що заява підлягає задоволенню.
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та їх узагальнені аргументи, позиції інших учасників
 
У червні 2024 року NP Trade GmbH (Німеччина) подало до Верховного Суду апеляційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 травня 2024 року, у якій просило скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким                  у задоволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відмовити. 
 
Апеляційна скарга мотивована неврахуванням судом того, що вимоги боржника виникли за рішеннями МКАС при ТПП Українивід 19 квітня 2017 року, від 21 вересня 2017 року, 20 березня 2019 року. Водночас вказані рішення МКАС при ТПП Українив установленому порядку не визнані, а дозвіл на їх примусове виконання не отриманий ні в Україні, ні в Німеччині. Крім того, вже сплинув строк звернення із заявою про визнання і надання дозволу на примусове виконання цих арбітражних рішень. Отже, виконавчі документи за цими арбітражними рішеннями не можуть бути видані і, відповідно, немає можливості їх примусового виконання. Це                                 є підставою для застосування позовної давності.
 
Суд не звернув уваги на те, що законодавством не передбачено можливості визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, через зарахування зустрічних однорідних вимог. На стадії виконання може бути здійснено зарахування вимог у разі, якщо у боржника та стягувача є взаємні виконавчі документи, що виконуються. Водночас за відсутності відкритого виконавчого провадження,                            у якому стягувачем було б АТ «НАЕК «Енергоатом», а боржником - NP Trade GmbH (Німеччина), зарахування не є можливим.
 
Окрім того, АТ «НАЕК «Енергоатом» не повідомило стягувача про зарахування зустрічних вимог у належний спосіб. Стягувач не отримав заяви про зарахування зустрічних вимог на адресу реєстрації в Німеччині.
 
У липні 2024 року АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі» подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просило залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, посилаючись на те, що це судове рішення є законним і обґрунтованим.
 
Рух справи 
 
Верховний Суд ухвалою від 26 червня 2024 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою і надав сторонам строк для подання відзиву. Витребував      з Київського апеляційного суду матеріали справи № 824/74/22.
 
05 липня 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Верховний Суд ухвалою від 30 липня 2024 року призначив справу до розгляду.
 
Позиція осіб, які брали участь у розгляді справи
 
Представник NP Trade GmbH (Німеччина) підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити. 
 
Представник АТ «НАЕК «Енергоатом» просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
МКАС при ТПП України рішенням від 31 січня 2022 року у справі № 127/2021 стягнув з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь NP Trade GmbH (Німеччина) 60 000,00 євро заборгованості за поставлений товар, 1 721,10 євро - 3 % річних, нарахованих станом на дату подання позову - 01 червня 2021 року, 4357,24 євро - відшкодування витрат на оплату арбітражного збору, а разом 66 078,34 євро,                             а також 3 % річних від простроченої суми заборгованості, які нараховуються на непогашену суму заборгованості за кожен день прострочення, починаючи                                                з 02 червня 2021 року до моменту оплати суми заборгованості в повному обсязі, та розраховуються за формулою: сума заборгованості х 3 % /365 днів х кількість днів прострочення.
 
Київський апеляційний суд ухвалою від 03 квітня 2023 року заяву NP Trade GmbH (Німеччина) задовольнив. Визнав та надав дозвіл на виконання рішення МКАС при ТПП України від 31 січня 2022 року у справі № 127/2021 за позовом NP Trade GmbH (Німеччина) до ДП «НАЕК «Енергоатом» про стягнення 66 078,34 євро, у тому числі: 60 000,00 євро заборгованості за поставлений товар, 1 721,10 євро - 3 % річних, нарахованих станом на дату подання позову - 01 червня 2021 року, 4 357,24 євро - відшкодування витрат на оплату арбітражного збору, а також 3 % річних                                      від простроченої суми заборгованості, які нараховуються на непогашену суму заборгованості за кожен день прострочення, починаючи з 02 червня 2021 року до моменту оплати суми заборгованості в повному обсязі, та розраховуються за формулою: сума заборгованості х 3 %/365 днів х кількість днів прострочення. Видав виконавчий лист на примусове виконання арбітражного рішення. Стягнув                                      з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь NP Trade GmbH (Німеччина) судовий збір у сумі                        1 240,50 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 євро.
 
Київський апеляційний суд ухвалою від 22 квітня 2024 року заяву представника NP Trade GmbH (Німеччина) Іваненка М. А. задовольнив. Замінив боржника ДП «НАЕК «Енергоатом» на його правонаступника -АТ «НАЕК «Енергоатом» у виконавчому листі № 824/74/22, виданому Київським апеляційним судом 13 жовтня 2023 року про стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь NP Trade GmbH (Німеччина)                             66 078,34 євро заборгованості за поставлений товар; а також у виконавчому листі № 824/74/22, виданому Київським апеляційним судом 13 жовтня 2023 року про стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь NP Trade GmbH (Німеччина) судового збору в сумі 1 240,50 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі                       1 000,00 євро.
 
У квітні 2024 року АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі» звернулось до Київського апеляційного суду із заявою про часткове визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
 
Обґрунтовуючи вимоги заяви, АТ «НАЕК «Енергоатом» посилалося на те, що згідно з рішенням МКАС при ТПП Україниу справі № 127/2021 та виконавчим листом, виданим Київським апеляційним судом 13 жовтня 2023 року, сума, яка підлягає стягненню з АТ «НАЕК «Енергоатом»як з боржника на користь NP Trade GmbH (Німеччина) як стягувача, становить 66 078,34 євро.
 
Разом із тим у NP Trade GmbH (Німеччина) перед АТ «НАЕК «Енергоатом» існує заборгованість, згідно з рішеннями МКАС при ТПП України в інших справах, строк виконання за якими настав, а саме:
рішення від 21 вересня 2017 року у справі АС № 184г/2017 про стягнення пені та арбітражного збору з NP Trade GmbH (Німеччина) на користь ДП «НАЕК «Енергоатом» на загальну суму 2 844,28 євро, однак після раніше проведеного зарахування зустрічних однорідних вимог (заява від 28 вересня 2018 року                       № 12641/51), заборгованість NP Trade GmbH (Німеччина) перед ДП «НАЕК «Енергоатом»становить 1 920,93 євро;
рішення від 20 березня 2019 року у справі № 247/2018 про стягнення з NP Trade GmbH (Німеччина) на користь ДП «НАЕК «Енергоатом»7 617,60 євро;
рішення від 19 квітня 2017 року у справі АС № 553г/2016 про стягнення пені та арбітражного збору з NP Trade GmbH (Німеччина) на користь ДП «НАЕК «Енергоатом»на суму 39 056,77 євро, однак після раніше проведеного зарахування зустрічних однорідних вимог (заява від 27 липня 2017 року № 6412/51) заборгованість NP Trade GmbH (Німеччина) перед ДП «НАЕК «Енергоатом» становить 32 306,84 євро.
 
Таким чином, загальна сума заборгованості за вказаними рішеннями, яку NP Trade GmbH (Німеччина) має сплатити ДП «НАЕК «Енергоатом»,становить 41 845,37 євро.
 
З огляду на те що у сторін є зустрічні однорідні вимоги, ДП «НАЕК «Енергоатом», посилаючись на статтю 601 ЦК України та частину третю статті 203 ГК України, надіслало NP Trade GmbH (Німеччина) заяву від 15 вересня 2023 року                                               № 29-6480/51-вих про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 41 845,37 євро, яку NP Trade GmbH (Німеччина) отримало 26 вересня 2023 року.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
У частині другій статті 24, частині другій статті 351 ЦПК України визначено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
 
Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
 
Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи            в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та наявні у справі матеріали, колегія суддів дійшла таких висновків.
 
Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Зазначеним вимогам закону ухвала апеляційного суду відповідає не повною мірою.
 
Відповідно до частин першої та другої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
 
Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.
 
Підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
 
До матеріально-правових підстав визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.
 
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); видача виконавчого листа помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкова видача виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видача виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
 
Однак в законі не наведено чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, зокрема у частині другій статті 432 ЦПК України. 
 
Словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад:                                        в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або                         ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не                виконаний.
 
Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі                     50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
 
Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не                                        є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.
 
У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню,                            з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання                                           з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
 
Суть процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
 
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19 січня 2023 року                 у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22), від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20 (провадження № 61-10482ав21).
 
Задовольняючи заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в частині, суд першої інстанції дійшов висновку, що вона                                                   є обґрунтованою.
 
При цьому суд встановив, що 15 вересня 2023 року ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі» надіслало на адресу NP Trade GmbH (Німеччина) заяву № 29-6480/51-вих про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 41 845, 37 євро, яка була отримана 26 вересня 2023 року.
 
NP Trade GmbH (Німеччина) як стягувач не зверталося до суду з вимогами про визнання недійсним правочину - заяви ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі» про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 41 845,37 євро за рішенням МКАС при ТПП Українивід 31 січня 2022 року у справі № 127/2021.
 
Оскільки стягувач в установленому законом порядку не спростував належними             і допустимими доказами того, що сума заборгованості кожної зі сторін за договором на дату вчинення одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог була іншою, ніж та, яка зазначена у заяві про зарахування зустрічних вимог, не надав доказів відсутності цієї заборгованості, суд погодився з доводами заявника про безспірність заборгованості. У зв`язку з цим суд вважав, що заява підлягає задоволенню.
 
Вказаний висновок суду є помилковим.
 
Зарахування зустрічних вимог є однією з підстав припинення зобов`язання.
 
Так, згідно зі статтею 601 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
 
Зобов`язання може бути припинено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за наявності умов, установлених цією статтею та за відсутності обставин, передбачених статтею 602 ЦК України, за яких зарахування зустрічних вимог не допускається.
 
Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:                      1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим,                            а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними, тобто вони повинні бути однорідними у розумінні їх матеріального змісту, тобто мати однорідний предмет; 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.
 
Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину законодавство не передбачає. За загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми) здійснення відповідної заяви про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, у момент усної заяви однієї зі сторін на адресу іншої сторони чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін в такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.
 
Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин                                                є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. 
 
Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог можливе за наявності таких умов: зустрічність вимог, тобто сторони беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор в одному зобов`язанні є боржником в іншому зобов`язанні; однорідність вимог (гроші, однорідні речі), строк виконання яких настав. Ще однією важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог є  безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань. 
 
Водночас питання про можливість зарахування зустрічних вимог, щодо яких арбітраж ухвалив рішення про їх задоволення, у жодному разі не може розглядатись поза процесуальним контекстом виконання арбітражного рішення.
 
Надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу регулюється процесуальними нормами ЦПК України, що містяться у главі З «Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу» розділу IX «Визнання та виконання рішень іноземних судів, міжнародних комерційних арбітражів в Україні, надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів», та Конвенцією ООН про визнання та приведення до виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 1958). 
 
Зокрема, у статті III цієї Конвенції ООН зазначено, що кожна Договірна Держава визнає арбітражні рішення обов`язковими і приводить їх до виконання згідно                           з процесуальними нормами тієї території, де запитується визнання та  приведення до виконання цих рішень.
 
У результаті того, що стаття III Конвенції ООН надає Договірним Державам широку свободу щодо застосування національних процесуальних норм, можуть виникати ситуації, коли одне й те саме арбітражне рішення буде визнане й приведене до виконання в одній договірній державі, тоді як в іншій державі в його визнанні та приведенні до виконання буде відмовлено на підставі якої-небудь процесуальної норми, що діє в одній і не діє в іншій державі. 
 
Відповідно, внаслідок застосування різних національних процесуальних норм імовірне виникнення різних процесуальних рішень щодо боргових зобов`язань учасників зарахування зустрічних однорідних вимог.
 
По-перше, завжди залишається ймовірність того, що згідно з національними процесуальними нормами певної юрисдикції може бути відмовлено у визнанні та приведенні до виконання певного рішення арбітражу.
 
По-друге, незважаючи на те що до відповідного арбітражу застосовується матеріальне право України, і відповідне зарахування зустрічних однорідних вимог не суперечитиме українському матеріальному праву, але якщо виконання арбітражного рішення відбуватиметься в різних юрисдикціях, що згідно                                             з національним процесуальним законодавством іноземної держави може бути не визнано, що зобов`язання, яке підлягає виконанню згідно з рішенням арбітражу, припинилось внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог.
 
Тому застосовування процедури визнання та приведення до виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу прямо впливає на можливість примусового виконання відповідних рішень у країні, де ставиться питання про виконання такого рішення. 
 
Встановлена законом послідовність процесуальних дій виключає можливість легалізації рішення міжнародного комерційного арбітражу в обхід процедури надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.
 
Отже, немає підстав для визнання однорідними вимог, які визнані рішеннями міжнародного комерційного арбітражу та пройшли процедуру надання дозволу на виконання національним судом, і вимог, які визнані рішеннями міжнародного комерційного арбітражу, але не пройшли процедури надання дозволу на виконання такого рішення національним судом і є добровільними до виконання. 
 
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 листопада                        2024 року у справі № 824/113/23 (провадження № 61-9886ав24).
 
Із матеріалів справи відомо, що рішенням МКАС при ТПП України від 31 січня           2022 року у справі № 127/2021 стягнуто з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь NP Trade GmbH (Німеччина) 60 000,00 євро заборгованості за поставлений товар,                       1 721,10 євро - 3 % річних, нарахованих станом на дату подання позову - 01 червня 2021 року, 4357,24 євро - відшкодування витрат на оплату арбітражного збору,                                 а разом 66 078,34 євро, а також 3 % річних від простроченої суми заборгованості, які нараховуються на непогашену суму заборгованості за кожен день прострочення, починаючи з 02 червня 2021 року до моменту оплати суми заборгованості в повному обсязі, та розраховуються за формулою: сума заборгованості х 3 % /365 днів х кількість днів прострочення.
 
Київський апеляційний суд ухвалою від 03 квітня 2023 року заяву NP Trade GmbH (Німеччина) задовольнив. Визнав та надав дозвіл на виконання рішення МКАС при ТПП України від 31 січня 2022 року у справі № 127/2021 за позовом NP Trade GmbH (Німеччина) до ДП «НАЕК «Енергоатом» про стягнення 66 078,34 євро, у тому числі: 60 000,00 євро заборгованості за поставлений товар, 1 721,10 євро - 3 % річних, нарахованих станом на дату подання позову - 01 червня 2021 року, 4 357,24 євро - відшкодування витрат на оплату арбітражного збору, а також 3 % річних                                      від простроченої суми заборгованості, які нараховуються на непогашену суму заборгованості за кожен день прострочення, починаючи з 02 червня 2021 року до моменту оплати суми заборгованості в повному обсязі, та розраховуються за формулою: сума заборгованості х 3 %/365 днів х кількість днів прострочення. Видав виконавчий лист на примусове виконання арбітражного рішення. Стягнув                                      з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь NP Trade GmbH (Німеччина) судовий збір у сумі                        1 240,50 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 євро.
 
Також із матеріалів справи відомо, що є рішення МКАС при ТПП України від 19 квітня 2017 року у справі АС № 553г/2016 про стягнення пені та арбітражного збору з NP Trade GmbH (Німеччина) на користь ДП «НАЕК «Енергоатом» на суму 39 056,77 євро, однак після раніше проведеного зарахування зустрічних однорідних вимог (заява від 27 липня 2017 року № 6412/51) заборгованість NP Trade GmbH (Німеччина) перед ДП «НАЕК «Енергоатом»становить 32 306,84 євро;
рішення МКАС при ТПП Українивід 21 вересня 2017 року у справі АС № 184г/2017 про стягнення пені та арбітражного збору з NP Trade GmbH (Німеччина) на користь ДП «НАЕК «Енергоатом» на загальну суму 2 844,28 євро, однак після раніше проведеного зарахування зустрічних однорідних вимог (заява від 28 вересня                       2018 року № 12641/51) заборгованість NP Trade GmbH (Німеччина) перед ДП «НАЕК «Енергоатом»становить 1 920,93 євро;
рішення МКАС при ТПП Українивід 20 березня 2019 року у справі № 247/2018 про стягнення з NP Trade GmbH (Німеччина) на користь ДП «НАЕК «Енергоатом»                                     7 617,60 євро.
 
Разом з тим, звертаючись до суду із заявою про часткове визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, АТ «НАЕК «Енергоатом» не надало належних та допустимих доказівпро вирішення компетентним судом питання про надання дозволу на виконання зазначених рішень МКАС при ТПП України про стягнення коштів з NP Trade GmbH (Німеччина) на користь ДП «НАЕК «Енергоатом»чи його правонаступника - АТ «НАЕК «Енергоатом». 
 
Тобто заявник не довів факту легалізації рішень міжнародного комерційного арбітражу відповідно до вимог закону.
 
З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку про те, що вимоги ДП «НАЕК «Енергоатом» (АТ«НАЕК «Енергоатом») за рішеннями МКАС при ТПП України              від 19 квітня 2017 року у справі АС № 553г/2016, від 21 вересня 2017 року у справі АС № 184г/2017, від 20 березня 2019 року у справі № 247/2018 та вимоги NP Trade GmbH (Німеччина) за рішенням МКАС при ТПП України від 31 січня 2022 року                              у справі № 127/2021мають різну ступінь правої визначеності та різний порядок виконання, тому відповідно до статті 601 ЦК України не можуть бути предметом зустрічного зарахування та підставою для задоволення вимог заяви у цій справі про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в частині.
 
На назначене суд першої інстанції не звернув належної уваги та дійшов помилкового висновку про задоволення заяви АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі» АТ «НАЕК «Енергоатом» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в частині.
 
Згідно з пунктами 3, 4 частини першої статті, частини другої 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
 
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
 
Ураховуючи наведене, встановивши підстави для скасування судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нового рішення про відмову в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині.
 
Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Оскільки за подання апеляційної скарги NP Trade GmbH (Німеччина) сплатила 2 422,40 грн судового збору, то ці витрати необхідно стягнути з АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі».
 
Керуючись статтями 24, 141, 351, 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384, 432 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу NP Trade GmbH (Німеччина) задовольнити.
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 13 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині.
 
Стягнути з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь NP Trade GmbH (Німеччина) понесені у зв`язку        з поданням апеляційної скарги судові витрати у розмірі 2 422(дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.
 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною                           і оскарженню не підлягає. 
 
Повний текст постанови складений 02 грудня 2024 року.

Судді:  	А. Ю. Зайцев	
 	 	
 	Є. В. Коротенко 	
 	 	
 	М. Ю. Тітов