ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 листопада 2024 року           справа №200/4644/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Гаврищук Т.Г. суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2024 р. у справі №200/4644/24 (головуючий І інстанції Кравченко Т.О.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                           УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка полягала у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації-різниці відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року включно;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, в сумі 4 463,15 грн щомісячно за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року включно в загальному розмірі 258 862,70 грн з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового та начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, та з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка полягала у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року включно одноразових додаткових видів грошового забезпечення (грошової допомоги на оздоровлення за 2018-2022 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018-2022 роки) без урахування у складі грошового забезпечення, з якого був обчислений розмір таких допомог, належної індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснити перерахунок одноразових додаткових видів грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення за 2018-2022 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018-2022 роки) ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року включно, врахувавши у складі грошового забезпечення, з якого був обчислений розмір таких допомог, належну індексацію грошового забезпечення, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягала у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації-різниці відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року включно. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 нарахувати ОСОБА_1 індексацію-різницю відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року включно в сумі 236 792,54 грн та провести її виплату з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру грошової допомоги на оздоровлення в 2018-2022 роках та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2019 році, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2018-2022 роках, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2019 році, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів зазначає, що застосування положень абз. 4-6 п. 5 Порядку №1078 можливе тільки у разі якщо підвищення тарифних ставок (посадових окладів) відбулось під час проходження служби військовослужбовцем, якщо розмір підвищення його доходу дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Враховуючи викладене, до спірних правовідносин підлягають застосуванню тільки приписи п. 10-2 Порядку №1078, згідно яких для новоприйнятих військовослужбовців обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає військовослужбовець. 
Згідно з Постановою № 704 (в редакції Постанови № 103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018р., а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів у спірний період не застосовується.
Пунктом 4 Постанови №704 було чітко визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України № НОМЕР_1 .
Позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджено довідкою від 29 квітня 2024 року № 3244-7002023497. Фактичне місце проживання/перебування позивача після переміщення: АДРЕСА_1 .
Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим Управлінням персоналу штабу Військової частини НОМЕР_3 15 лютого 2016 року.
З приводу проходження ОСОБА_1 військової служби в Збройних Силах України на підставі витягу з послужного списку суд встановив такі обставини.
На підставі Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15/2015 позивач був призваний у Збройні Сили України по мобілізації.
З 13 серпня 2015 року по 27 жовтня 2020 року на підставі наказу ІНФОРМАЦІЯ_7 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_8 ) від 13 серпня 2015 року № 75 проходив військову службу на посаді стрільця другого відділення охорони взводу охорони Дружківського МВК, ВОС – 100915А.
З 27 жовтня 2020 року по 24 лютого 2021 року на підставі наказу Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_9 » від 27 жовтня 2020 року № 77-РС ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді стрільця 2 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_10 , ВОС – 100915А.
З 24 лютого 2021 року по 13 липня 2021 року на підставі наказу ІНФОРМАЦІЯ_11 від 22 лютого 2021 року № 9-РС проходив військову службу на посаді старшого інструктора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_10 , ВОС – 929746А.
З 13 липня 2021 року по 15 березня 2023 року на підставі наказу ІНФОРМАЦІЯ_11 від 13 липня 2021 року № 44-РС проходив військову службу на посаді старшого інструктора відділення рекрутингу та комплектування другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 , ВОС – 929746А.
З 15 березня 2023 року по 19 квітня 2023 року на підставі наказу Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_9 » від 15 березня 2023 року № 69-РС ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді головного сержанта – командира гранатометного відділення гранатометного взводу механізованого батальйону НОМЕР_4 окремої механізованої бригади Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_9 » Сухопутних військ Збройних Сил України, ВОС – 102975А.
З 19 квітня 2023 року по 21 серпня 2023 року на підставі наказу Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_9 » від 19 квітня 2023 року № 41-РС проходив військову службу на посаді штаб-сержанта 3 категорії відділення персоналу штабу НОМЕР_4 окремої механізованої бригади Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_9 » Сухопутних військ Збройних Сил України, ВОС – 929723А.
З 21 серпня 2023 року по 31 березня 2024 року на підставі наказу Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_9 » від 21 серпня 2023 року № 372 проходив військову служби на посаді помічника начальника відділення персоналу штабу НОМЕР_4 окремої механізованої бригади Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_9 » Сухопутних військ Збройних Сил України, ВОС – НОМЕР_5 .
На підставі наказу Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_9 » від 26 березня 2024 року № 146 позивач був звільнений з військової служби у запас за пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232 (у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років).
На підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_6 від 31 березня 2024 року № 93 був виключений зі списків особового складу військової частини з 31 березня 2024 року.
Таким чином, в період з 13 серпня 2015 року по 17 березня 2023 року ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України в Дружківському МВК, який переформовано в ІНФОРМАЦІЯ_12 , який внаслідок організаційно-штатних змін фактично став Другим відділом в структурі ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Спірні правовідносини виникли з приводу нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації-різниці відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку №1078 за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року включно.
На підставі архівних відомостей за 2016-2023 роки суд встановив, що в період проходження позивачем військової служби в Дружківському МВК, ІНФОРМАЦІЯ_13 та ІНФОРМАЦІЯ_14 йому нарахована і виплачена індексація грошового забезпечення, а саме: в грудні 2018 року – 71,08 грн, в січні 2019 року – 71,08 грн, в лютому 2019 року – 71,08 грн, в березні 2019 року – 134,47 грн, в квітні 2019 року – 134,47 грн, в травні 2014 року – 134,47 грн, в червні 2019 року – 134,74 грн, в липні 2019 року – 206,72 грн, в серпні 2019 року – 206,72 грн, у вересні 2019 року – 206,72 грн, в жовтні 2019 року – 0,00 грн, в листопаді 2019 року – 206,72 грн, в грудні 2019 року – 206,72 грн, в січні 2020 року – 216,51 грн, в лютому 2020 року – 216,51 грн, в березні 2020 року – 216,51 грн, в квітні 2020 року – 216,51 грн, в травні 2020 року – 216,51 грн, в червні 2020 року – 216,51 грн, в липні 2020 року – 216,51 грн, в серпні 2020 року – 226,29 грн, у вересні 2020 року – 226,29 грн, в жовтні 2020 року – 226,29 грн, в листопаді 2020 року – 226,29 грн, в грудні 2020 року – 226,29 грн, в січні 2021 року – 233,81 грн, в лютому 2021 року – 331,42 грн, в березні 2021 року – 331,42 грн, в квітні 2021 року – 331,42 грн, в травні 2021 року – 415,41 грн, в червні 2021 року – 415,41 грн, в липні 2021 року – 415,41 грн, в серпні 2021 року – 540,03 грн, у вересні 2021 року – 540,03 грн, в жовтні 2021 року – 540,03 грн, в листопаді 2021 року – 540,03 грн, в грудні 2021 року – 540,03 грн; в січні 2022 року – 563,19 грн, в лютому 2022 року – 563,19 грн, в березні 2022 року – 672,35 грн, в квітні 2022 року – 672,35 грн, в травні 2022 року – 672,35 грн, в червні 2022 року – 913,01 грн, в липні 2022 року – 1 017,21 грн, в серпні 2022 року – 1 066,00 грн, у вересні 2022 року – 1 281,80 грн, в жовтні 2022 року – 1 281,80 грн, в листопаді 2022 року – 1 281,80 грн, в грудні 2022 року – 1 424,80 грн, в січні 2023 року – 1 470,83 грн, в лютому 2023 року – 0,00 грн, в березні 2023 року – 0,00 грн, в квітні 2023 року – 0,00 грн, в травні 2023 року – 0,00 грн, в червні 2023 року – 0,00 грн.
Аналіз інформації, наведеної в архівних відомостях, зумовлює висновок, що за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року включно ОСОБА_1 була нарахована і виплачена поточна індексація. Разом з цим нарахування та виплата позивачу індексації-різниці відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078 за цей період не проводились.
На підставі архівних відомостей суд встановив такі обставини щодо нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення за лютий і березень 2018 року:
в лютому 2018 року нараховано грошове забезпечення в сумі 12 122,64 грн, в тому числі посадовий оклад – 530,00 грн, оклад за військовим званням – 35,00 грн, надбавка за вислугу років – 56,50 грн, премія – 3 831,90 грн, винагорода за АТО – 4 500,00 грн, надбавка за особливості проходження військової служби 10% – 310,75 грн, щомісячна додаткова грошова винагорода 60% – 2 858,49 грн, яке було виплачено в березні 2018 року;
в березні 2018 року нараховано грошове забезпечення в сумі 20 506,32 грн, в тому числі посадовий оклад – 2 640,00 грн, оклад за військовим званням – 600,00 грн, надбавка за вислугу років – 810,00 грн, премія – 3 548,16 грн, допомога на оздоровлення – 8 003,16 грн, винагорода за АТО – 4 500,00 грн, надбавка за особливості проходження військової служби 10% – 405,00 грн, яке було виплачено в квітні 2018 року.
Ухвалою від 11 липня 2024 року суд витребував у відповідачів розрахунок індексації (поточної та індексації-різниці) за період з 01 березня 2018 року по 15 березня 2023 року, яка була нарахована і фактично виплачена ОСОБА_1 , із зазначенням застосованих місяців підвищення доходу, а також відомостей про застосування норм абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078.
На виконання цієї ухвали ІНФОРМАЦІЯ_15 надав письмові пояснення від 15 липня 2024 року № 09/02/654 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року, в яких зазначив зокрема, таке.
Індексація грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року позивачу не нараховувалась і не виплачувалась у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань для цих виплат.
ОСОБА_1 був встановлений посадовий оклад до 01 березня 2018 року – 530,00 грн, з 01 березня 2018 року – 2 640,00 грн. Грошове забезпечення позивача до 01 березня 2018 року становило 2 266,07 грн, з 01 березня 2018 року – 8 003,16 грн. Як наслідок, сума підвищення грошового забезпечення склала 5 737,09 грн, що перевищує суму індексації, яка склалася в березні 2018 року по базовому місяцю – січень 2008 року – 4 463,15 грн.
На підставі архівних відомостей за 2018-2022 роки суд встановив, що ОСОБА_1 була нарахована і виплачена матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань в грудні 2019 року в розмірі 1 313,97 грн; в 2018, 2020, 2021, 2022 роках ця допомога позивачу не нараховувалась і не виплачувалась.
Позивачу була нарахована і виплачена допомога для оздоровлення в 2018 році в сумі 8 003,16 грн, в 2019 році – 10 593,00 грн, в 2020 році – 10 966,58 грн, в 2021 році – 12 486,90 грн, в 2022 році – 16 442,90 грн.
Аналіз даних, наведених в архівних відомостях, дозволяє дійти висновку, що при обчисленні розмірів грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань індексація у складі грошового забезпечення врахована не була.
При вирішенні справи суд виходить з наступного. 
Абзац 1 пункту 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) передбачає, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пункт 2 статті 9 цього Закону встановлює, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Абзац 2 пункту 3 статті 9 Закону № 2011-XII передбачає, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Щодо «фіксованої» суми індексації, суд зазначає, що Закон № 1282-XII і Порядок № 1078 такого поняття не містять.
Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 № 526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.
Проте постановою Уряду від 09.12.2015 № 1013 цей Додаток був викладений у новій редакції і з 01.12.2015 у цьому Додатку, як і в цілому Порядку № 1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.
З 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувались з 01.12.2015 передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувались з 15.03.2018 передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення грошових доходів нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів, посадових окладів, грошового доходу ) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до чергового підвищення тарифних ставок (окладів, посадових окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
З урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності Постанова №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення та відповідачу належало вирішити питання, чи має позивач право на отримання суми індексації-різниці, а якщо так, то у якому розмірі.
Указані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 11.05.2023 у справі № 260/6386/21.
З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Щодо кола обставин, які належить з`ясувати для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, то буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
З наведеного аналізу випливає, що для з`ясування питання чи має позивач право на застосування при нарахуванні його індексації грошового забезпечення починаючи з березня 2018 року приписів абзацу 3, 4, 5 пункту 5 Порядку №1078, необхідно з`ясувати розмір грошового забезпечення позивача за попередній місяць (лютий 2018 року), розмір індексації, що мав бути нарахований в цьому місяці, а також суму нарахованого грошового забезпечення без урахування складових, що мають разовий характер, за місяць, в якому відбулося підвищення посадових окладів (березень 2018 року).
Колегія суддів зазначає, що сторони не спростовують розрахунки здійсненні судом першої інстанції та суми визначені ним.
Згідно з матеріалами справи, ІНФОРМАЦІЯ_15 не нараховував і не виплачував позивачу індексацію-різницю за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року та не вирішував питання щодо наявності у позивача права на цей вид індексації у спірний період.
За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач вчинив протиправну бездіяльність щодо не вирішення питання про наявність у позивача права на отримання індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 31.12.2022.
Щодо позовних вимог позивача в частині, яка стосується врахування індексації у складі грошового забезпечення, з якого обчислені одноразові додаткові види грошового забезпечення, суд виходить з такого.
Питання виплати допомог військовослужбовцям врегульовано ст. 15 Закону № 2011.
Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону № 2011 військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.
Відповідно до п. 1 розділу ХХІІІ Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Згідно з п. 2 розділу ХХІІІ Порядку № 260 грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) – на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.
Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.
Абз. 1 п. 6 розділу ХХІІІ Порядку № 260 визначено, що розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань регламентована нормами розділу XXIV Порядку № 260.
Згідно з п. 1 розділу XXIV Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
За правилами абз. 1 п. 7 розділу XXIV Порядку № 260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
Відповідно до абз. 3 п. 7 розділу XXIV Порядку № 260 до місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Конституційний Суд України у Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 наголосив, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. Держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями ч. 6 ст. 95 Кодексу законів про працю України, ст. ст. 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.
На підставі аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Аналіз положень Закону № 2017, Закону № 1282 і Порядку № 1078 зумовлює висновок, що індексація грошових доходів населення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб – роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Ураховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, суд дійшов висновку, що механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.
При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017, Закону № 1282 та Порядку № 1078.
Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців, з якого здійснюється, зокрема, обрахунок грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Саме такий висновок наведений Верховним Судом в постановах від 03 квітня 2019 року у справі № 638/9697/17, від 11 грудня 2019 року у справі №638/5794/17, від 19 березня 2020 року у справі № 820/5286/17, від 29 квітня 2020 року у справі № 240/10130/19, від 21 грудня 2021 року у справі №820/3423/18, від 30 листопада 2023 року у справі № 380/21619/21.
Під час проходження позивачем військової служби йому була нарахована і виплачена поточна індексація за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року включно із застосуванням місяця підвищення доходу – березень 2018 року.
Також суд дійшов висновку, що позивач має право на нарахування та виплату індексації-різниці відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078 за цей період.
На підставі архівних відомостей за 2018-2022 роки суд встановив, що ОСОБА_1 в листопаді 2019 року нарахована, а в грудні 2019 року була виплачена матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань в сумі 1 313,97 грн. Даних про нарахування та виплату позивачеві матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2018, 2020, 2021 і 2022 роках архівні відомості не містять.
Крім того, на підставі архівних відомостей за 2018-2022 роки суд встановив, що позивачу в березні 2018 року була нарахована, а в квітні 2018 року виплачена допомога на оздоровлення в сумі 8 003,16 грн; в травні 2019 року нарахована, а в червні 2019 року виплачена допомога на оздоровлення в сумі 10 593,00 грн; в травні 2020 року нарахована, а в червні 2020 року виплачена допомога на оздоровлення в сумі 10 966,58 грн; у вересні 2021 року нарахована, а в жовтні 2021 року виплачена допомога на оздоровлення в сумі 12 486,90 грн; в квітні 2022 року нарахована, а в травні 2022 року виплачена допомога на оздоровлення в сумі 16 442,90 грн.
При цьому вказані виплати були обчислені із місячного грошового забезпечення позивача, у складі якого індексація (ні поточна, ні індексація-різниця) не була врахована.
З огляду на встановлені фактичні обставини, суд дійшов висновку, що дії ІНФОРМАЦІЯ_11 , які полягали у визначенні ОСОБА_1 розміру грошової допомоги на оздоровлення в 2018-2022 роках та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2019 році, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація, підлягають визнанню протиправними.
Таким чином, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_5 нарахувати ОСОБА_1 індексацію-різницю відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року включно в сумі 236 792,54 грн та провести її виплату з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 та здійснити перерахунок грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2018-2022 роках, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2019 році, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2024 р. у справі №200/4644/24 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2024 р. у справі №200/4644/24 - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 07 листопада 2024 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                                                   Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                        А.А. Блохін

                                                                                                                                  І.В. Сіваченко