П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 року 
м. Рівне

Справа № 567/1180/24
Провадження № 22-ц/4815/1370/24

Головуючий у Острозькому районному суді 
Рівненської області: суддя Назарук В.А.
Ухвалу суду першої інстанції постановлено поза межами
судового засідання 24 жовтня 2024 року 
без фіксування судового засідання технічними засобами
в м. Острог Рівненського району Рівненської області

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючий: Хилевич С.В.
судді: Боймиструк С.В., Шимків С.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну Акціонерного товариства "Універсал Банк" на ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
в с т а н о в и в :
       У липні 2024 року Акціонерне товариство "Універсал Банк" (далі – АТ " Універсал Банк" або Банк) пред`явило позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 22 січня 2020 року в розмірі 56 164,22 гривень станови на 06 травня 2024 року. 
       Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2024 року позовну заяву визнано неподаною і повернено позивачу.
       Роз`яснено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
       Постановляючи ухвалу, суд виходив з того, що Банк у наданий строк не усунув недоліків позовної заяви, які полягали в відсутності документально підтверджених відомостей про зареєстроване місце проживання чи перебування відповідача на території Острозької міської громади Рівненської області, місцезнаходження його майна чи місця постійного його заняття (роботи) на такій території. При цьому суд зазначив, що ним вжито вичерпних заходів для встановлення зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 та місцезнаходження його майна чи роботи, однак вони виявилися безрезультатними.
       На ухвалу суду позивачем подано апеляційну скаргу, де посилався на її незаконність та необґрунтованість, які полягали в порушенні норм процесуального права.
       На обґрунтування апеляційної скарги зазначалося про те, що повідомляючи кредитора про своє місце проживання, яке знаходиться у межах територіальної юрисдикції суду попередньої інстанції, відповідач підтвердив правильність такої інформації. Згодом про зміну свого місця проживання відповідач не повідомляв. Отже, позов подано згідно з нормами процесуального законодавства за останнім відомим місцем перебування відповідача. Натомість суд в порушення ч. 10 ст. 187 ЦПК України норм, за наявності передбаченого ч.6 ст. 187 ЦПК України випадку, не вирішив питання про відкриття провадження у справі. 
Так, аналіз вказаних процесуальних норм спонукає до висновку, що повернення позовної заяви позивачеві із вказаних в оскаржуваній ухвалі підстав законом не передбачено, оскільки у разі встановлення того, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає її за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, а у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 15 квітня 2020 року в справі №569/2295/19, від 29 січня 2020 року в справі №501/2443/18, від 12 травня 2022 року в справі №552/3486/20, від 18 березня 2021 року в справі справа № 207/1186/20. Тому така судова практика є усталеною. 
Крім того, повернення позовної заяви з підстав ненадання позивачем інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача та неможливості судом його встановлення позбавляє Банк права на судовий захист, адже єдиною відомою адресою проживання ОСОБА_1 є адреса, зазначена ним Банку при укладенні кредитного договору. Отже, позивач позбавлений можливості звернутись до будь-якого іншого суду за захистом своїх прав.
       З наведених підстав просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
       Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.
       Згідно з ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).
       Відповідно до ст.187 ЦПК України суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє, чи відповідає вона вимогам, викладеним у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, чи немає підстав для залишення її баз руху, повернення чи відмови у відкритті провадження і за відсутності таких підстав відкриває провадження у справі.
       Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.
       Частиною шостою ст. 187 ЦПК України встановлено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
       Згідно з ч.ч. 8-10 ст. 187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу. Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
       Проте суд першої інстанції, якому не вдалося встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, вимог процесуального законодавства не виконав.
       Аналіз норм процесуального права дає підстави для висновку, що повернення позовної заяви позивачеві із вказаних в оскаржуваних судових рішеннях підстав законом не передбачено, оскільки у разі встановлення того, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає її за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, а у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі.
       Як обґрунтовано на це покликається автор апеляційної скарги, правильність послідовності вказаних дій судом першої інстанції при вирішення питання про відкриття провадження у справі повинна відповідати усталеній судовій практиці, викладеній, зокрема, в постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року в справі №569/2295/19, від 29 січня 2020 року в справі №501/2443/18, від 12 травня 2022 року в справі №552/3486/20, від 18 березня 2021 року в справі справа № 207/1186/20. 
       За правилами ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
       Як убачається, суд першої інстанції при вирішенні процесуального питання увагу на наведені обставини не звернув, що призвело до постановлення ухвали, яка не може залишатися чинною.
       Підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до пункту 4 ст. 379 ЦПК України є порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.
       Керуючись ст. 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Універсал Банк" задовольнити.
       Ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
       Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

       
Головуючий:                                                                 С.В. Хилевич

Судді:                                 С.В. Боймиструк
                                                                                       
                                                                               С.С. Шимків