Справа № 303/5744/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       14 листопада 2024 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів: Кожух О.А., Джуги С.Д.
за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Скрипник Дар`я Олександрівна, на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 серпня 2024 року, постановлену суддею Гутій О.В., в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення самочинного будівництва
встановив:
У липні 2024 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення самочинного будівництва. 
Позов мотивує тим, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка, яка розміщена за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення виконкому Мукачівської міської ради народних депутатів від 25.02.1998 за №40. На даній земельній ділянці знаходиться житловий будинок позивача.
По сусідству із земельною ділянкою позивача знаходиться земельна ділянка, на якій знаходиться будинок(адреса: АДРЕСА_2 ), що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Порушуючи право позивача, відповідачами було самочинно збудовано цегляну огорожу(паркан), яка займає частину земельної ділянки ОСОБА_1 .
Більше того, маючи на меті присвоїти кадастровий номер земельній ділянці позивача за адресою: АДРЕСА_1 , було зроблено план меж земельної ділянки, яка наразі є фактично меншою, ніж 0,0404 га, з огляду на те, що її частину зараз займає самочинно встановлена відповідачами цегляна огорожа. У висновку технічного звіту зазначено, що за результатами кадастрової зйомки було виявлено наступне - на земельній ділянці належній позивачу не вистачає площі 0,0404 га, а фактично виміряна площа становить 0,0371 га.
У зв`язку з тим, що у позивача виникли обґрунтовані занепокоєння відносно того, що невжиття заявленого заходу забезпечення позову може мати наслідком подальше будівництво паркану, який будується на земельній ділянці, що належить на праві приватної власності позивачу.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 серпня 2024 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
Суд мотивував свою ухвалу тим, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Подана заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.
Заява про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях, оскільки доказів, що саме відповідачі самочинно збудували (встановили) цегляну огорожу (паркан), продовжують його будівництво та що така займає частину земельну ділянки ОСОБА_1 матеріали заяви не містять.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Скрипник Д.О., оскаржив таку в апеляційному порядку.
У апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та постановити рішення, яким задоволити заяву про застосування заходів забезпечення позову.
Вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зокрема, вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу, що матеріали справи містять підтвердження того факту самочинного будівництва саме відповідачами і що подальше будівництво призведе до призведе до ще більшого порушення права позивача

У дане судове засідання з`явились: ОСОБА_1 - позивач та його представник ОСОБА_4 - через засоби відеозв`язку з використанням підсистеми «Easycon». 
В судове засідання не з`явились відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Враховуючи зазначене та керуючись нормою ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла до думки, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що у липні 2024 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення самочинного будівництва. 
Згідно рішення виконкому Мукачівської міської ради народних депутатів від 25.02.1998 за №40 земельну ділянку, яка розміщена за адресою: АДРЕСА_1 відведено в користування ОСОБА_1 .
Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.05.2024 також підтверджує факт володіння ОСОБА_1 земельною ділянкою, загальною площею 187,10 кв.м., яка розміщена за адресою: АДРЕСА_1 .
       Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.05.2024 встановлено, що квартира, загальною площею 71.6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в частках 3/8 та 5/8 відповідно.
       Технічним звітом щодо кадастрового знімання земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджено, що за результатами кадастрової зйомки виявлено наступне - на земельній ділянці належній позивачу не вистачає площі 0,0404 га, а фактично виміряна площа становить 0,0371 га.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.
Так, під час вирішення питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише покладає на суд обов`язок з`ясовувати наявність спору. Ціллю вжиття заходів забезпечення позову є запобігання ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
       Відмовляючи у вжитті заходів забезпечення позову суд мотивував свою ухвалу тим, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви. Тобто, суд зробив висновок, що заява про забезпечення позову не обґрунтована, доказів, що саме відповідачі збудували паркан немає та що такий займає частину земельної ділянки позивача матеріали справи не містять.

       Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
        ОСОБА_1 володіє земельною ділянкою, загальною площею 187,10 кв.м., яка знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 . Це підтверджується рішенням виконкому Мукачівської міської ради народних депутатів від 25.02.1998 за №40 про відведення в його користування даної земельної ділянки та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.05.2024.
       На даній земельній ділянці проводилась кадастрова зйомка, внаслідок якої було встановлено, що на даній земельній ділянці не вистачає площі згідно державного акту Серія ЗК-014-00462: 0,0404 га, а виміряна площа фактично 0,0371 га.
       Сусідня земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в частках 3/8 та 5/8 відповідно.
       З матеріалів справи вбачається, що дані земельні ділянки знаходяться поряд одна з одною, а з фото світлин можна зробити висновок, що має місце зведення цегляної огорожі (паркану), однак без виконаних оздоблюваних робіт.
       Предметом даного спору є усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення самочинного будівництва.
       Для недопущення подальшої добудови паркану та його можливого оздоблення, яке здійснюється відповідачами, потрібно забезпечити позов шляхом заборони вчиняти будь-які дії стосовно подальшого будівництва паркану.
       У разі задоволення позовних вимог, слід буде здійснити знесення огорожі (паркану), а тому з метою недопущення на цій стадії судового розгляду продовження відповідачами здійснювати добудову такої огорожі та проведення оздоблювальних робіт, колегія суддів вважає, що зазначене може слугувати перешкодою для повного та своєчасного виконання майбутнього судового рішення. 
       Та разом з тим, якщо у задоволенні позову буде відмовлено, то нічого не перешкоджатиме суду зазначити в своєму рішенні щодо зняття заходів забезпечення позову.
       У постанові ВС у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.12.2020 у справі №756/2609/20 зазначено, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
       Як пояснив колегії суддів Русин Р.Г., відповідачі і зараз продовжують здійснювати добудову огорожі (паркану) з намаганням провести оздоблювальні роботи.
А звідси, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу недоведеності, що саме відповідачі здійснюють будівництво спірної огорожі (паркану) поруч із земельною ділянкою позивача.
Тож, з приводу здійснення будівництва спірної огорожі (паркану) між сторонами існує реальний спір з приводу місця зведення такої, тобто на чиїй земельній ділянці така зведена. 

З огляду на вищезазначене, занепокоєння позивача відносно того, що невжиття заявленого заходу забезпечення позову може мати своїм наслідком продовження здійснення подальшого будівництва паркану, є обґрунтованим та доведеним.
Отже, апеляційний суд приходить до обґрунтованих висновків, що ухвалу суду щодо відмови у забезпеченні позову слід скасувати та постановити нову, якою заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Виходячи з наведеного та керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Скрипник Дар`я Олександрівна, задовольнити.
Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 серпня 2024 року щодо відмови у забезпеченні позову скасувати та постановити у справі нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Заборонити ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 РНОКПП: НОМЕР_2 вчиняти певні дії стосовно подальшого будівництва та вчинення будь-яких інших дій відносно огорожі(паркану), зведеної відповідачами за адресою: АДРЕСА_2 , що розташована поруч із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 .
Постанову суду направити на виконання Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса знаходження: 89600, Україна, Закарпатська область, Мукачівський район, місто Мукачево, вулиця Валленберга Рауля, будинок 31, телефон: (38031) 312-11-39.
Постанова суду про забезпечення позову виконується негайно в порядку, установленому для виконання судових рішень.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: