Справа № 369/1804/24                                                                   Суддя в суді першої інст. - Козак І.А.
Провадження № 33/824/4062/2024                                                              Суддя-доповідач - Дрига А.М.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 	
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
            9 грудня 2024 року                                                                                            м. Київ
 
            Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Дрига А.М.,
 
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Малюги В.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 квітня          2024 року, 
В С Т А Н О В И В:
 
Цією постановою судді місцевого суду:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП (протоколи про адміністративне правопорушення серії ААД: № 287058 та № 287140 від 24 січня 2024 року) та з урахуванням ст. 36 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Згідно ст. 40-1 КУпАП постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. 
Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчинені за таких обставин.   
23 січня 2024 року о 23:30 год., водій  ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Tesla Model X», днз НОМЕР_1 , по вул. Київська в м. Боярка Фастівського району Київської області, під час вибору безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Під час повороту ліворуч на вул. Грушевського, втратив керування автомобілем та скоїв наїзд на електроопору та паркан з листового шиферу біля будинку № 2 по вул. Грушевського, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, пошкоджено бетонну електроопору та частину паркану з плоского шиферу.
Поряд з цим, ОСОБА_1 вжив алкоголь, а саме горілку - 250 г, після дорожньо-транспортної пригоди за його участі до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння, в установленому законом порядку, водій ОСОБА_1  відмовився, під відеозапис на нагрудну камеру працівників поліції.
Своїми діями водій ОСОБА_1  порушив вимоги пп. «є» п. 2.10, п. 12.1 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, відповідно.
 В апеляційній скарзі захисник, оспорюючи наведені в постанові судді місцевого суду фактичні обставини, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, підстави та обґрунтованість притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, просить: скасувати постанову судді за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що суд першої інстанції грубо проігнорував те, що ОСОБА_1 після ДТП отримав тілесні ушкодження - закриту черепно-мозкову травму, що підтверджується довідкою від лікаря.
Окрім цього, працівники патрульної поліції порушили п.8 Інструкції №1452/752/ від 09.11.2015 року, не доставивши ОСОБА_2 до закладу охорони здоров`я. Також, направлення на огляд до лікаря після ДТП, акт медичного огляду у справі відсутні. Працівники патрульної поліції не роз`яснили ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду та не мали із собою приладу Драгер.
Разом з тим, працівники патрульної поліції мали скласти протокол за п.2.5 Правил дорожнього руху (відмова від проходження медичного огляду), проте склали протокол за п. 12.1 ПДР (не врахування дорожньої обстановки під час безпечної швидкості руху) та п. 2.10 ПДР.
Вказує, що суд першої інстанції не викликав у судове засідання патрульних, не розібрався чи повинні були вони викликати наряд швидкої допомоги, адже       ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, є військовослужбовцем, має на утриманні 3 дітей. 
ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши та оцінивши доводи, зазначені апелянтом, суд вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає.
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про   адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення   виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень,   запобігання   правопорушенням, виховання   громадян   у   дусі   додержання   законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст.130 КУпАП підтверджена належними доказами.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступних обставин.
Як вбачається з адміністративних матеріалів, та обґрунтовано встановлено постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від     01.04.2024 року, 23 січня 2024 року о 23:30 год., водій  ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Tesla Model X», днз НОМЕР_1 , по вул. Київська в м. Боярка Фастівського району Київської області, під час вибору безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Під час повороту ліворуч на вул. Грушевського, втратив керування автомобілем та скоїв наїзд на електроопору та паркан з листового шиферу біля будинку № 2 по вул. Грушевського, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, пошкоджено бетонну електроопору та частину паркану з плоского шиферу.
Крім того, ОСОБА_1 вжив алкоголь, а саме горілку - 250 г, після дорожньо-транспортної пригоди за його участі до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння, в установленому законом порядку, водій ОСОБА_1  відмовився, під відеозапис на нагрудну камеру працівників поліції. Своїми діями водій  ОСОБА_1  порушив вимоги пп. «є» п. 2.10, п. 12.1 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Згідновимог п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до п. 2.10 є ПДР України, у разі причетності до ДТП водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
За вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після ДТП за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, - передбачена відповідальність ч. 4 ст.130 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 належним чином підтверджена наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №287058 від 24.01.2024 року (а.с.1);
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №287140 від 24.01.2024 (а.с. 2);
- поясненнями ОСОБА_3 , який був свідком того, що ОСОБА_4 спричинив ДТП, а потім, підійшовши до його авто, побачив, що останній вживає горілку (а.с.41);
- схемою місця ДТП (а.с. 3);
- поясненнями ОСОБА_1 , який пояснив, що після скоєння ДТП випив горілки, яка була в його автомобілі (а.с.4);
- відеозаписами (а.с. 5).
Доводи апеляційної скарги про допущені порушення з боку працівників поліції при складенні протоколу, апеляційний суд відхиляє, оскільки об`єктивною стороною ч. 4 ст. 130 КУпАП є саме вживання особою, яка керувала транспортним засобом алкоголю, після ДТП за його участю. Для доведення винуватості водія у вчиненні вказаного правопорушення, достатньо встановити факт вживання алкоголю після ДТП. При цьому, проведення огляду на стан сп`яніння у цьому випадку є необов`язковим. 
Як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 підтвердив, що вживав алкоголь після ДТП з його участю. Крім того, в поясненні ОСОБА_1 вказав, що після ДТП він злякався і випив алкоголь, а саме горілку, яка була в нього в автомобілі. Випив приблизно половину пляшки, після цього на місце ДТП прибули працівники поліції. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння приладом Драгер та в медичному закладі відмовився.
Таким чином, факт вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв після скоєння ДТП належним чином встановлений.
Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильні висновки суду першої інстанції. 
Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити, що законодавство вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку висуває поліцейський, був спростований фактами захисту, встановленими на підставі доказів, - і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням або її спростування.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника Малюги В.М. в інтересах ОСОБА_1  -   залишити без задоволення.
Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                  А.М. Дрига