ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року 
м.Черкаси   

Справа № 711/9565/23		
Провадження № 22-ц/821/1756/24		
категорія: 305010900 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.
суддів: Фетісової Т.Л., Василенко Л.І.
за участю секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 
представник позивача: адвокат Филь Олександр Миколайович
відповідач: ОСОБА_2 
представник відповідача: адвокат Демиденко Вячеслав Анатолійович
третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС»

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Филя Олександра Миколайовича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП,-

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути на її користь з ОСОБА_2 в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суму коштів в розмірі 3847,82 грн., а також судові витрати в розмірі 13073,60 грн.
В обґрунтування заявлених вимог в позові зазначено, що з вини ОСОБА_2 сталася ДТП, в якій було пошкоджено автомобіль позивачки. Відповідно до експертного висновку, зробленим на замовлення позивачки, вартість матеріального збитку, завданого їй пошкодженням її автомобіля, складає 30392,23 грн. Фактично на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля позивачка витратила 31032,45 грн. Страховиком відповідачки позивачці було відшкодовано 27184,63 грн. (страхова виплата). Тож позивачка вважає, що відповідачка має доплатити їй різницю між вартістю фактично завданої шкоди (вартість відновлювального ремонту) та страховою виплатою, що складає 3847,82 грн. Задля встановлення розміру матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, позивачкою було замовлено експертне автотоварознавче дослідження, що є необхідним для визначення розміру збитку, і на оплату такого дослідження витрачено 3000 грн. Також позивачкою понесені витрати в розмірі 9000 грн. на оплату правової допомоги у зв`язку з веденням судово-претензійної роботи з відповідачкою та 1073,60 грн. на оплату судового збору. Тож відповідні витрати слід компенсувати позивачці за рахунок відповідачки в загальному розмірі 13073,60 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 вересня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова Група ТАС» про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 3847 грн. 82 коп., сплачений судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. та витрати за надання правничої допомоги в сумі 3000 грн.
Рішення суду мотивоване тим, що вартість майнового збитку, завданого позивачці пошкодженням її автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідачки, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, оскільки фактично на відновлення автомобілю нею було витрачено 31032,45 грн., а отримано в якості страхового відшкодування лише 27184,63 грн. Таким чином, позовні вимоги в частині відшкодування позивачці матеріальної шкоди в розмірі 3847,82 грн. (3200грн. сума франшизи + 647,82грн. додаткові витрати з оплати ремонту автомобіля) є правомірними та обґрунтованими і підлягають до задоволення в повному обсязі.
Беручи до уваги розмір ціни позову, складність справи, обсяг виконаних представником позивача робіт, докази на підтвердження понесених витрат, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 щодо компенсації понесених нею витрат на правову допомогу в межах суми 3000 грн., оскільки такий розмір видається пропорційним та обґрунтованим з огляду на складність, об`єм справи, а також суму платежу, присуджену судом до стягнення з відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У жовтні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Филь О.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції, просить змінити оскаржуване рішення в частині стягнення суми витрат на правничу допомогу та витрат на проведення експертно автотоварознавчого дослідження, стягнувши із відповідача 3000 грн. витрат на проведення експертно автотоварознавчого дослідження та 19 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Филя О.М. мотивована тим, що проведення експертно автотоварознавчого дослідження було спричинено діями відповідачки та було необхідне для підготовки позовної заяви, обчислення суми судового збору та для підготовки справи до розгляду, а тому вартість проведення такого дослідження повинна бути стягнута з відповідачки. Також вказує, що суд першої інстанції, за власним переконанням, застосував принцип співмірності оплати правової допомоги, що є необґрунтованим, оскільки така справа не може бути занадто простою та потребує математичних розрахунків та застосування норм декількох нормативно-правових актів та їх аналізу. Отже, адвокат вважає, що всього підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки витрати на правову допомогу в розмірі 19000,00 грн.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

В листопаді 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Демиденко В.А. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Зазначає, що як в суді першої інстанції, так і наразі, сторона позивача підтверджує те, що автомобіль відремонтований на ТОВ «КОЛОС -АВТО», що підтверджується актом виконаних робіт №ЗТ000040667 від 08.09.2023 року, загальний ремонт якого склав 27184,63грн. Видатковою накладною «КОЛОС-АВТО» від 08.09.2023 року №З3000001682 позивачці необхідно було додатково оплатити 3847,82грн. в якості доплати заднього бамперу її автомобіля, який підлягав заміні. Таку оплату вона також здійснила 25.09.2023 року, що підтверджується відповідною квитанцією. Висновок експерта ОСОБА_3 суд в якості доказу, який має значення для справи, не брав, оскільки позивач власні позовні вимоги на підставі нього не розраховував. Відшкодування вартості експертизи можливе було лише в тому випадку, якби позивач формував власні вимоги на підставі цього доказу, а суд, в свою чергу, визнав даний доказ належним та поклав його в основу судового рішення.
Щодо витрат на правничу допомогу, то зазначає, що судом першої інстанції встановлено, а стороною апелянта не спростовано, що підтвердження оплати витрат з оплати послуг адвоката Филя О.М. в розмірі та в порядку, передбаченому п.1 р.3 договору від 24.07.2024 року не надано, представником позивача не надано документів, а саме детального опису виконаних доручень клієнта, акту приймання- передачі виконаних робіт, копію платіжних документів тощо.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

10 жовтня 2024 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Филя Олександра Миколайовича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 жовтня 2024 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Карпенко О.В., судді Василенко Л.І., Новіков О.М.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 жовтня 2024 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Карпенко О.В., судді Василенко Л.І., Фетісова Т.Л.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 15 жовтня 2024 року відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25 жовтня 2024 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи про її розгляд.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 19.07.2023р. о 15 год. 00 хв. в м. Черкаси по вул. Вернигори, 3, відповідачка, керуючи автомобілем Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 , не була уважною та під час руху заднім ходом здійснила наїзд на припаркований автомобіль Mazda CX-5, д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушила вимоги п.п. 2.3-б, 10.9 ПДР України. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Згідно постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.08.2023р. у справі №711/4944/23 ОСОБА_2 визнана винною у скоєнні ДТП /а.с. 42/.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 19.07.2023р. була застрахована в ПАТ «СГ «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування серії ЕР №214199441 від 19.04.2023. Умовами полісу передбачено ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 160000 грн., розмір франшизи 3200 грн. /а.с. 185/
Позивачка є власником автомобіля марки Mazda CX-5, д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу /а.с. 35/.
Згідно рахунку ТОВ «КОЛОС-АВТО» від 20.07.2023р. №СТ000017788 вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля марки Mazda CX-5, д.н.з. НОМЕР_2 , складає 40122,34 грн. /а.с. 15/.
27.07.2023р. позивачка звернулась до ПАТ «СГ «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування, в якій зазначила про те, що погоджується, що розмір страхового відшкодування складає 27184,63 грн. /а.с. 184/.
Згідно страхового акту №14526/57/923 від 31.07.2023р., складеного ПАТ «СГ «ТАС», сума страхового відшкодування складає 27184,63 грн. і обчислена з врахуванням рахунку ТОВ «КОЛОС-АВТО» №СТ000017788 від 20.07.2023р. При обчисленні суми страхового відшкодування страховик виходив з того, що загальна вартість матеріального збитку складається з вартості робіт (7029 грн.), вартості матеріалів (4590 грн.) та вартості складових, що підлягають заміні під час ремонту (27212,34 грн.). З урахуванням коефіцієнту зносу замінних складових (0,3104, що у грошовому еквіваленті складає 8446,71 грн.) сума матеріального збитку складає 30384,63 грн., внаслідок чого страховиком було визначено розмір страхової виплати в сумі 27184,63 грн., який обчислений з вирахуванням франшизи в розмірі 3200 грн., що підтверджується листом ПАТ «СГ «ТАС» від 31.07.2023р. за вих. №10823/9123 та копією відповідного страхового акту /а.с. 13, 186/.
Автомобіль позивачки відремонтований ТОВ «КОЛОС-АВТО». Згідно акту виконаних робіт №ЗТ000040667 від 08.09.2023р., складеного ТОВ «КОЛОС-АВТО», відповідним підприємством було здійснено ремонтно-відновлювальні роботи автомобіля позивачки на суму 27184,63 грн. /а.с. 39/.
Згідно видаткової накладної ТОВ «КОЛОС-АВТО» від 08.09.2023р. №РЗ000001682 позивачці було необхідно додатково оплатити 3847,82 грн. в якості доплати за вартість заднього бамперу її автомобіля, який підлягав заміні під час ремонтно-відновлювальних робіт /а.с. 40/. Оплата таких витрат здійснена позивачкою 25.09.2023р., що підтверджується відповідною квитанцією /а.с. 41/.
За замовленням позивачки судовим експертом ОСОБА_3 було проведено автотоварознавче дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mazda CX-5, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого при ДТП 19.07.2023р. За наслідками експертного дослідження судовим експертом був складений висновок №143 від 21.08.2023р. /а.с. 16-36/. Згідно змісту відповідного висновку, вартість відновлювального ремонту автомобілю складає 35018,33 грн., але з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових частин автомобіля така вартість складає 30392,23 грн. і являє собою розмір матеріального збитку, що заподіяний власнику легкового автомобілю Mazda CX-5, д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок пошкодження останнього під час ДТП 19.07.2023р.
19.10.2023р. представник позивачки адвокат Клименко В.М. направив відповідачці письмову вимогу, в якій вимагав відшкодувати позивачці розмір франшизи в сумі 3200 грн., вартість експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 3000 грн. та вартість правової допомоги в розмірі 9000 грн. /а.с. 44-48/.
Оскільки до теперішнього часу відповідачкою не відшкодовано в повному обсязі збитків, яких зазнала позивачка внаслідок ДТП, то позивачка звернулась до суду з даним позовом.
За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що факт ДТП, вина відповідачки та отримання позивачкою від ПАТ «СГ «ТАС» суми страхового відшкодування у розмірі 27184,63 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не оспорюється сторонами. Предметом спору є недостатність, на думку позивачки, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна та необхідність відшкодування винуватцем ДТП збитків, які перевищують розмір страхового відшкодування.
За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що обчислення розміру суми страхового відшкодування здійснювалось на підставі рахунку ТОВ «КОЛОС-АВТО» №СТ000017788 від 20.07.2023р. /а.с. 15/, що передбачав попередній розрахунок виконавцем ремонтних робіт, їх вартості на загальну суму 40122,34 грн.
Натомість страховик відповідача, при обчисленні розміру суми страхового відшкодування, виходив з того, що реальний розмір збитків, завданих автомобілю позивачки внаслідок ДТП складає 38831,34 грн. і складається з наступних частин: вартість робіт 7029 грн.; вартість матеріалів 4590грн.; вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту 27212,34 грн. Також страховиком враховано коефіцієнт зносу замінних складових при проведенні ремонтних робіт за показником 0,3104, що у грошовому еквіваленті складає 8446,71 грн. (27212,34 грн. * 0,3104). Тож з урахуванням коефіцієнту зносу замінних складових, загальна сума матеріального збитку, яка підлягає відшкодуванню за рахунок страхової виплати, складає 30384,63 грн., але оскільки договором страхування передбачена франшиза (3200 грн.), то розмір страхового відшкодування складає 27184,63грн. (30384,63грн. - 3200грн). Відповідні обставини підтверджуються змістом страхового акту №14526/57/923 від 31.07.2023р. /а.с. 186/.
На підставі заяви позивачки від 27.07.2023р. /а.с. 184/ сума страхового відшкодування в розмірі 27184,63 грн. була виплачена страховиком на користь ТОВ «КОЛОС-АВТО», що не заперечується сторонами та підтверджується актом виконаних робіт №ЗТ000040667 від 08.09.2023р. /а.с. 39/. Складаючи відповідну заяву, позивачка зазначила, що погоджується з сумою страхового відшкодування з вирахуванням франшизи та не наполягає на проведенні експертної оцінки.
Аналіз змісту відповідного акта виконаних робіт свідчить, що при його складанні вартість заднього бамперу автомобіля, який був замінений під час ремонту, складає 19668,07грн., але відповідний акт враховує часткову оплату його вартості в розмірі 15813,13грн., що відповідає вартості 0,80429125 частки такого бамперу. Інша частка вартості такого бамперу підлягала сплаті відповідно до акта виконаних робіт №РЗ000001682 від 08.09.2023р. в сумі 3847,82 грн., що відповідає вартості 0,19570875 частки такої запчастини /а.с. 40/, і була сплачена позивачкою відповідно до квитанції від 25.09.2023р. /а.с. 41/. Отже загальна вартість заднього бамперу у зв`язку з його заміною на новий, що була частково оплачена за рахунок коштів страхового відшкодування та частково за рахунок коштів позивачки, складає 19660,65 грн. (15813,13 грн. + 3847,82 грн.) і саме така вартість цієї деталі була зазначена у первинному рахунку №СТ000017788 від 20.07.2023р., складеному ТОВ «КОЛОС-АВТО», який був використаний страховиком при обчисленні розміру страхового відшкодування /а.с. 15/.
Таким чином, загальна сума матеріального збитку, завданого позивачці, внаслідок пошкодження її автомобіля у ДТП з вини відповідачки, складає 31032,45 грн., оскільки саме така сума коштів була витрачена позивачкою на відновлення технічного стану автомобіля позивачки, з яких 27184,63 грн. були сплачені страховиком відповідача, а 3847,82 грн. позивачкою, що було зумовлено недостатністю страхової виплати для покриття витрат повної вартості запчастини (задній бампер), яка підлягала заміні під час проведення ремонту. 
Висновок експерта №143 від 21.08.2023р. був складений на замовлення позивачки ще до відкриття провадження у справі. Натомість, у такому висновку зазначено, що такий висновок підготовлений для подання його до суду і експерт обізнаний про кримінальну відповідальність згідно ст.ст. 384, 385 КК України.
В якості доказів розміру витрат позивачки на професійну правничу допомогу суду надано: договір про надання правової допомоги від 28.09.2023р.; платіжна інструкція від 28.09.2023р. про оплату послуг адвоката на суму 9000 грн.; договір про надання правової допомоги від 24.07.2024р. В позовній заяві позивачка просила відшкодувати їй розмір витрат на правову допомогу в сумі 9000 грн.
На стадії судового провадження з моменту його відкриття і до ухвалення заочного рішення від 14.02.2024р., представництво інтересів позивачки здійснював адвокат Клименко В.М., який діяв на підставі договору №28092311 від 28.09.2023р., про що зазначено у відповідному ордері серії СА №1074803 від 20.01.2024р. /а.с. 112/.
За умовами договору №28092311 від 28.09.2023р. позивачкою було сплачено 9000 грн. в якості оплати послуг адвоката, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією /а.с. 50/.
Представництво інтересів позивачки у судовому провадженні після скасування заочного рішення суду та до закінчення розгляду справи судом, здійснювалось адвокатом Фильом О.М., який діяв на підставі договору від 24.07.2024р. Відповідно до пункту 1 розділу 3 договору від 24.07.2024р. вартість послуг адвоката складає 10000 грн. і сплачується замовником на рахунок адвоката протягом однієї доби з моменту підписання даного договору.
Сторона відповідача заперечувала щодо обґрунтованості розміру витрат позивачки на правову допомогу, оскільки відповідний розмір витрат є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих адвокатом послуг.

Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Филя О.М. не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
       Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зважаючи на те, що представник позивачки в апеляційній скарзі просить суд змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми витрат на правничу допомогу та витрат на проведення експертно авто товарознавчої експертизи, стягнувши із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 гривень витрат на проведення експертно автотоварознавчого дослідження та 19 000 гривень витрат на правничу допомогу, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в вищевказаній частині, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає. 
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з проведенням експертизи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною другою статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з витрат позивачки, пов`язаних зі сплатою судового збору в сумі 1073,60 грн. /а.с. 1/, оплатою послуг судового експерта в розмірі 3000 грн. /а.с. 38/ та витрат на правову допомогу в розмірі 19000 грн.
Висновок експерта №143 від 21.08.2023р. був складений на замовлення самої позивачки ще до відкриття провадження у справі. У ньому зазначено, що такий висновок підготовлений для подання його до суду і експерт обізнаний про кримінальну відповідальність згідно ст.ст. 384, 385 КК України.
В якості доказів розміру витрат позивачки на професійну правничу допомогу суду надано: договір про надання правової допомоги від 28.09.2023р.; платіжну інструкцію від 28.09.2023р. про оплату послуг адвоката на суму 9000 грн.; договір про надання правової допомоги від 24.07.2024р. 
На стадії судового провадження з моменту його відкриття і до ухвалення заочного рішення від 14.02.2024р. представництво інтересів позивачки здійснював адвокат Клименко В.М., який діяв на підставі договору №28092311 від 28.09.2023р., про що зазначено у відповідному ордері серії СА №1074803 від 20.01.2024р. /а.с. 112/.
За умовами договору №28092311 від 28.09.2023р. позивачкою було сплачено 9000 грн. в якості оплати послуг адвоката, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією /а.с. 50/.
Представництво інтересів позивачки у судовому провадженні після скасування заочного рішення суду та до закінчення розгляду справи судом здійснювалось адвокатом Фильом О.М., який діяв на підставі договору від 24.07.2024р. Відповідно до пункту 1 розділу 3 договору від 24.07.2024р. вартість послуг адвоката складає 10000 грн. і сплачується замовником на рахунок адвоката протягом однієї доби з моменту підписання даного договору.
Аналіз змісту наданих стороною позивача доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу свідчить, що відповідні витрати складаються з оплати послуг адвоката за вчинення наступних процесуальних дій:
- підготовка претензії до ОСОБА_4 ;
- витребування рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси;
- складання процесуальних документів;
- участь адвоката у судових засіданнях.
Сторона відповідача заперечувала щодо обґрунтованості розміру витрат позивачки на правову допомогу, оскільки відповідний розмір витрат є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих адвокатом послуг.
Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.
Вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивачки витрат, понесених нею за висновок експерта від 21.08.2023 року, зробленого на замовлення самої позивачки ще до відкриття провадження у справі, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що беручи до уваги характер спірних правовідносин, зміст позовних вимог, підставу позову та обставини, які підлягають доведенню при розгляді даної справи, подання стороною позивача висновку експерта з автотоварознавчого дослідження, що в даному випадку, не було необхідним з огляду на встановлені судом обставини, враховуючи принцип пропорційності цивільного судочинства, прийшов до аргументованого висновку, що покладання на відповідачку обов`язку з відшкодування позивачці відповідних витрат не відповідає засадам розумності та справедливості, а тому такі витрати не підлягають відшкодуванню.
Також, оцінюючи обґрунтованість заяви позивача щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, об`єктивно необхідним на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, суд першої інстанції вірно вказав, що заявлена позивачем сума є необґрунтованою та не співмірною з реальним обсягом правової допомоги, часом, витраченим на надання правових послуг, не відповідає критерію реальності таких витрат (обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду в суді). 
Суд правильно констатував у своєму рішенні, що факт понесення позивачкою витрат з оплати послуг адвоката Филя О.М. та їх реальний розмір не підтверджуються належними доказами.
Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що беручи до уваги розмір ціни позову, складність справи, обсяг виконаних представником позивача робіт, докази на підтвердження понесених витрат, обґрунтованими є вимоги щодо компенсації витрат позивача на правову допомогу в межах суми 3000 грн., оскільки такий розмір є пропорційним та обґрунтованим з огляду на складність, об`єм справи, а також суму платежу, присуджену судом до стягнення з відповідача.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції за власним переконанням необґрунтовано застосував принцип співмірності оплати правової допомоги, є помилковими. Оскільки, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (East/West Alliance Limited v. Ukraine), заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №211/3113/16-ц та від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Аналогічні висновки викладені й у постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 456/456/20, від 01 листопада 2022 року у справі № 757/24445/21-ц.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом 1 інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу  представника ОСОБА_1 - адвоката Филя Олександра Миколайовича - залишити без задоволення.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП в оскаржуваній частині -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України. 

Головуючий         О.В. Карпенко
       
Судді Т.Л. Фетісова        

Л.І. Василенко