ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 р. 	Справа № 480/6902/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.11.2023, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, м. Суми,   по справі №  480/6902/23
за позовом              Головного управління ДПС у Запорізькій області  
до               ОСОБА_1                      
про  стягнення коштів за податковим боргом,
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Запорізькій області (далі-позивач), звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі-відповідач), в якому просить стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 податковий борг:
- з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у розмірі 130328,73 грн на р/р UА328999980314040617000008479; отримувач - ГУК у Зап.обл./ТГ м.Запоріжжя/18010200; код отримувача 37941997; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банк отримувача - 899998; код класифікації доходів бюджету - 18010200;
- з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 157,14 грн на р/р  А568999980334109813000008479; отримувач - ГУК у Зап.обл./ТГ м.Запоріжжя/18010700; код отримувача 37941997; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банк отримувача - 899998; код класифікації доходів бюджету - 18010700.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 р.   по справі №480/6902/23 позов Головного управління ДПС у Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення коштів за податковим боргом – задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) кошти у сумі податкового боргу у сумі 130485,87 грн, а саме:
- з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у розмірі 130328,73 грн на р/р UА328999980314040617000008479; отримувач - ГУК у Зап.обл./ТГ м.Запоріжжя/18010200; код отримувача 37941997; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банк отримувача - 899998; код класифікації доходів бюджету - 18010200;
- з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 157,14 грн на р/р    UА568999980334109813000008479; отримувач - ГУК у Зап.обл./ТГ м.Запоріжжя/18010700; код отримувача 37941997; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банк отримувача - 899998; код класифікації доходів бюджету - 18010700.
Відповідач, не погодившись із прийнятим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при нарахуванні сум податкового зобов`язання контролюючим органом пропущено граничний строк їх визначення та судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідач не отримував податкові повідомлення-рішення на підставі яких виник податковий борг.
Відповідно до п.3 ч.1  ст.311 КАС України  суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, вивчивши обставини справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи  апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги  апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку у Головному управлінні ДПС у Запорізькій області як платник податків.
Контролюючим органом відповідачу було нараховано податкове зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, відповідно до податкових повідомлень-рішень:
- від 01.11.2021 №0674350-2406-1819, яким визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 44899,94 грн;
- від 01.11.2021 №0674351-2406-1819, яким визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 890,71 грн.;
- від 01.11.2021 №0674350/2-2406-1819, яким визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 42423,50 грн;
- від 01.11.2021 №0674350/1-2406-1819, яким визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 40733,10 грн;
- від 01.11.2021 №0674351/1-2406-1819, яким визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 655,50 грн;
- від 01.11.2021 №0674351/2-2406-1819, яким визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 725,98 грн.
Також податковим органом було сформовано податкове повідомлення-рішення від 15.04.2021 №198889-2406-0829, яким визначена сума податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 157,14 грн.
Дані податкові повідомлення-рішення направлялися рекомендованою кореспонденцією на адресу відповідача, проте були повернуті поштою до контролюючого органу.
Доказів, що вище зазначені податкові повідомлення-рішення оскаржувались відповідачем в адміністративному чи судовому порядку, суду надано не було.
Податковим органом було сформовано податкову вимогу форми "Ф" від 23.02.2022 №0043328-2406-0828, яка направлялася рекомендованою кореспонденцією на адресу відповідача, проте також повернута до податкового органу з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".
Таким чином, станом на дату подання позовної заяви за відповідачем обліковується заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на суму 130328,73 грн та з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 157,14 грн.
Податковий борг відповідача підтверджується витягом з інтегрованої картки та розрахунком сум податкового боргу.
З огляду на несплату відповідачем зазначеного податкового боргу, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив податковий борг.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.
 Згідно з п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визначається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.
 За визначенням, наведеним в п.п. 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Пунктом  38.1 ст. 38 Податкового кодексу України  передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата у повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Приписами п.  57.1 ст. 57 Податкового кодексу України  передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Статтею 265 ПК України визначено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Порядок нарахування та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, регламентується ст. 266 ПК України.
У силу підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України).
Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі його часток (пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України).
Як передбачено підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.
Податкові повідомлення-рішення, згідно з вимогами підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України, про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Відповідно до пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Підпунктом 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України встановлено, що податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується, зокрема, фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Згідно до п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України, нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, , встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.
Відповідно до п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Податковим органом було нараховано податкове зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, відповідно до податкових повідомлень-рішень:
- від 01.11.2021 №0674350-2406-1819, яким визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 44899,94 грн;
- від 01.11.2021 №0674351-2406-1819, яким визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 890,71 грн.;
- від 01.11.2021 №0674350/2-2406-1819, яким визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 42423,50 грн;
- від 01.11.2021 №0674350/1-2406-1819, яким визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 40733,10 грн;
- від 01.11.2021 №0674351/1-2406-1819, яким визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 655,50 грн;
- від 01.11.2021 №0674351/2-2406-1819, яким визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 725,98 грн.
Вказані податкові повідомлення-рішення були направлені на адресу відповідача, а саме: вул. Г.Кондратьєва, буд. 160/3, м.   Суми, Сумська область, проте конверт повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання», докази чого містяться в матеріалах справи. (а.с.9)
Також, податковим органом було сформовано податкове повідомлення-рішення від 15.04.2021 №198889-2406-0829, яким визначена сума податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 157,14 грн., вказане податкове повідомлення-рішення було направлено на адресу відповідача, а саме: вул. Г.Кондратьєва, буд. 160/3, м.   Суми, Сумська область, проте конверт повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання», докази чого містяться в матеріалах справи.(а.с.12)
За приписами п 42.2. та п. 42.5 ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Вказані податкові повідомлення-рішення в адміністративному чи судовому порядку відповідачем не оскаржувались.
Пунктом 59.1 статті 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно п.п. 14.1.153, п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
У зв`язку з несплатою відповідачем в установлені строки узгодженої суми податкового зобов`язання, контролюючим органом сформовано податкову вимогу від 23.02.2022 №0043328-2406-0828 на суму 130485,87 грн. 
Вказана вимога направлялася рекомендованою кореспонденцією на адресу відповідача, однак була повернута до контролюючого органу з відміткою пошти "За закінченням терміну зберігання", у розумінні п 42.2. та п. 42.5 ст. 42 Податкового кодексу України вказана вимога вважається належно врученою.
Копія інтегрованих карток платника податків свідчить про безперервність податкової заборгованості відповідача.
Таким чином, станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції, по ОСОБА_1 обліковується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у розмірі 130328,73 грн та з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 157,14 грн.
Відповідач не скористався своїм правом адміністративного або судового оскарження податкової вимоги, доказів самостійної сплати податкового боргу матеріали справи також не містять, а відтак сума заборгованості перед бюджетом є узгодженою та підлягає сплаті.
Доказів переривання боргу після виставлення податкової вимоги відповідачем до суду не подано та підтверджується обліковою карткою, що міститься в матеріалах справи.
Крім того, доказів скасування вказаної вимоги відповідачем до суду не надано.
При цьому, доводи відповідача, що при нарахуванні сум податкового зобов`язання контролюючим органом пропущено граничний строк їх визначення, колегія суддів вважає безпідставним виходячи з наступного.
В межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, що визначені (нараховані) платнику податковим повідомленням - рішенням. Правомірність та правильність такого нарахування має здійснюватися судом також у провадженні саме за позовом платника податків про оскарження податкових повідомлень-рішень, або у межах справи про стягнення податкового боргу, де заявлено зустрічний позов.
Вказана правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 27.06.2023 у справі №480/13804/21.
Так, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про факт оскарження відповідачем податкових повідомлень-рішень та апелянтом таких доказів до матеріалів справи не надано.
Щодо посилань апелянта на невручення податкових повідомлень-рішень, колегія суддів вважає безпідставним , оскільки вказані податкові повідомлення-рішення були направлені на адресу відповідача: вул. Г.Кондратьєва, буд. 160/3, м.  Суми, Сумська область, проте конверт повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання», докази чого містяться в матеріалах справи. (а.с.9)
Згідно п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до абз. 6 п. 42.4 ст. 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Згідно із абз. 3 п. 58.3 ст. 58 ПК України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Аналіз податкового законодавства свідчить про те, що податкове повідомлення-рішення повинно бути надіслано за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням.
Додаткових вимог до надсилання рішень податкового органу (зокрема, зазначення в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення реквізитів документа, що надсилається) податкове законодавство не містить.
Згідно з п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
З огляду на встановленні обставини щодо наявності у відповідача непогашеної суми податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у розмірі 130328,73 грн  та з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 157,14 грн, що відповідачем не спростовано, зважаючи на дотримання контролюючим органом порядку стягнення заборгованості, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах “Салов проти України” (№ 65518/01; пункт 89), “Проніна проти України” (№ 63566/00; пункт 23) та “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).  
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 по справі №  480/6902/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Л.В. Любчич