ПОСТАНОВА 
іменем України

12 грудня 2024 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 405/441/24
провадження № 22-ц/4809/1510/24 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Мурашка С.І., Письменного О.А.,  

учасники справи: 
позивач –   ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 липня 2024 року у складі судді Драного В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.
В обґрунтування позову вказала, що шлюб з відповідачем за рішенням суду від 24 грудня 2007 року розірвано, стягнуто з відповідача аліменти на утримання дочки до її повноліття. Уклавши шлюб вона змінила прізвище із « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ». На даний час дочка навчається на денній формі навчання у Кропивницькому будівельному фаховому коледжі, термін навчання - до 30 червня 2025 року. Вказувала, що на сьогоднішній день дочку повністю матеріально забезпечує вона самостійно, відповідач не надає жодної добровільної матеріальної допомоги. Проте він працездатний, тому має змогу сплачувати аліменти на період навчання дочки.
Посилаючись на зазначені обставини просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки на період її навчання щомісячно у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), починаючи з дати подання позову і до закінчення дочкою навчання.
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 липня 2024 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, починаючи з 23 січня 2024 року і до закінчення ОСОБА_6 навчання, а саме до 30 червня 2025 року, за умови продовження дочкою навчання. Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове про відмову у задоволенні позову.
Відзив на апеляційну  скаргу  до апеляційного суду не надходив.
Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Центральним відділом реєстрації актів цивільного сану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис №194 (а.с.7).
Відповідно до довідки від 16 січня 2024 року №8 ОСОБА_5 є здобувачем освіти групи А-31 ІІІ курсу державної денної форми навчання Кропивницького будівельного фахового коледжу. Термін навчання - з 01 вересня 2021 року до 30 червня 2025 року (а.с.9).
19 червня 2009 року ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , актовий запис №325, прізвище позивача після укладення шлюбу – « ОСОБА_4 » (а.с.6)
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок утримання повнолітніх дітей на період їх навчання відповідно до норм ст.199 СК України несуть обоє із батьків, та відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця на весь період її навчання.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.
Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги (статті 199, 200, 201 СК України).
Частиною першою статті 199 СК України передбачено, що у разі, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Як роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які  продовжують  навчатися  після досягнення повноліття (незалежно від  форми  навчання),  виникає за обов`язкової сукупності   таких  юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років;  продовження ними навчання;  потреба у  зв`язку  з  цим  у  матеріальній  допомозі;  наявність  у  батьків  можливості надавати таку допомогу. 
Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчання, а також той з батьків, з яким вони проживають.
Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Відповідно ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Встановивши наведені вище фактичні обставини справи суд першої інстанції, виходячи з положень ст.ст. 199, 200 СК України, дійшов правильного висновку про те, що дочка відповідача внаслідок продовження навчання потребує утримання від батьків, у тому числі й від батька, тому обґрунтованого стягнув з нього аліменти.
Однак, знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги  ОСОБА_2 про те, що при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача (1/4 частина усіх видів його заробітку), суд не в повній мірі з`ясував обставини, що відповідно до ст.ст.182, 200 СК України мають значення для визначення їх розміру, зокрема, наявність на утриманні відповідача дочки від іншого шлюбу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дружини ОСОБА_10 (а.с.129, 136). 
Також не враховано проблемний стан здоров`я відповідача, про що ним надано належні та допустимі докази.
Як убачається з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №У-22П21150 ОСОБА_2 , старший солдат в/ч НОМЕР_3 перебував на стаціонарі з 19 жовтня 2022 року по 27 жовтня 2022 року із гіпертонічною хворобою ІІ стадії (а.с.90-91).
Згідно з виписним/перевідним епікризом №1946 старший солдат ОСОБА_2 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_3 . перебував з 08 листопада 2022 року по 07 грудня 2022 року на лікуванні у відділенні медичної реабілітації (а.с.94)
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого терапевтичного відділення №4227 ОСОБА_2 перебував у стаціонарі з 28 жовтня 2022 року по 08 листопада 2022 року (а.с.95-96).
Як свідчить перевідний епікриз № НОМЕР_4 старшина  ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні клініки ушкоджень військово-медичного центру центрального регіону м. Вінниця з 07 грудня 2022 року по 10 грудня 2022 року(а.с.98).
Як убачається з виписного епікризу №2532 старший солдат ОСОБА_2 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_3 перебував на стаціонарі з 10 грудня 2022 року по 20 грудня 2022 року у відділенні медичної реабілітації (а.с.99).
Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №111 ОСОБА_2 з 18 січня 2023 року по 13 лютого 2023 року знаходився на лікуванні в лікувально-діагностичному центрі Приватного підприємства приватної виробничої фірми «Ацинус» (а.с.107)
Згідно довідки Приватного підприємства приватної виробничої фірми «Ацинус» від 22 лютого 2023 року №131 ОСОБА_2 з 14 лютого 2023 року по теперішній час перебуває на стаціонарному лікуванні та реабілітації (а.с.108).
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого відділення реконструктивної травматології для дорослих та дітей №226 ОСОБА_2 з 24 квітня 2024 року по 23 липня 2024 року перебував у стаціонарі (а.с.109)
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №7615 ОСОБА_2 перебував на лікуванні у стаціонарі з 18 липня 2023 року по 25 липня 2023 року (а.с.110)
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого солдат 7615 ОСОБА_2 перебував на лікуванні у стаціонарі з 09 грудня 2023 року по 21 грудня 2023 року (а.с.11).
Згідно довідки Науково-дослідного інституту травматології і ортопедії від 29 травня 2024 року №88 ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні реконструктивної травматології з 24 квітня 2024 року по теперешній час (а.с.112).
Як убачається з довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України, службовця ДСНС від 22 серпня 2024 року старший солдат ОСОБА_2 звільнений від служби з 23 липня 2024 року (а.с.113).
Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна травматологічна лікарня» від 20 серпня 2024 року №245 ОСОБА_2 перебуває на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні з 23 лютого 2024 року і по теперішній час. Потребує постійного догляду і допомоги, самостійно пересуватися не може (а.с.116).
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 19 квітня 2023 року №1033 старший солдат ОСОБА_2 призваний до служби у Збройні Сили України з травня 2001 року по жовтень 2002 року, з лютого 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнаний обмежено придатним до військової служби, непринадним до служби у високо мобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спец спорудах, льотної роботи. Протипоказані підвищені фізичні навантаження. (а.с.119).
Згідно з довідкою Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна травматологічна лікарня» від 09 вересня 2024 року №162/94 ОСОБА_2 перебуває на стаціонарному лікуванні з 22 серпня 2024 року і по теперішній час (а.с.120).
Як свідчить лист ІНФОРМАЦІЯ_4 від 20 серпня 2024 року №3/9804 старший солдат ОСОБА_2 направляється на медичне обстеження для встановлення інвалідності та визначення відсотку втрати працездатності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини (а.с.121).
Отже, численними медичними документами підтверджується, що відповідач тяжко хворіє, а відтак потребує витрат на своє лікування та не має можливості працювати, щоб належним чином забезпечувати свої потреби, а також потреби членів сім`ї.
Враховуючи наведене вище колегія суддів приходить до висновку про те, що розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання необхідно зменшити до 1/8 частини. Такий розмір аліментів на думку колегії буде відповідати потребам дитини у допомозі батька, можливостям останнього надавати таку допомогу та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 липня 2024 року змінити.
Зменшити розмір стягнутих аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, з 1/4 частини від всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно до 1/8 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, на період з 23 січня 2024 року і до закінчення Веронікою навчання, а саме до 30 червня 2025 року, за умови продовження дочкою навчання.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя         О.І. Чельник

Судді        С.І. Мурашко
               
       О.А. Письменний