УХВАЛА

11 листопада 2024 року 
м. Київ

справа №320/21878/24
адміністративне провадження № П/990/353/24  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Юрченко В.П.,
суддів: Желтобрюх І.Л.,  Бившевої Л.І.,  Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 
розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Голови Верховної Ради України Стефанчука Руслана Олексійовича про визнання протиправним та нечинним розпорядження,
УСТАНОВИВ:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Голови Верховної Ради України Стефанчука Руслана Олексійовича, в якому просить суд визнати протиправним та нечинним розпорядження Голови Верховної Ради України від 23 січня 2024 року №43-к, яким затверджується Положення про Управління справами Апарату Верховної Ради України. 
Ухвалою від 21 жовтня 2024 року Київський окружний адміністративний суд адміністративну справу №320/21878/24 за позовом ОСОБА_1 до Голови Верховної Ради України Стефанчука Руслана Олексійовича про визнання протиправним та нечинним розпорядження передав за  підсудністю до Верховного Суду як суду першої інстанції.  
08 листопада 2024 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшли матеріали справи. 
Колегія суддів, ознайомившись з матеріалами вказаної позовної заяви, зазначає наступне.
За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративні справи як суди першої інстанції вирішують місцеві адміністративні суди (місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди).
Водночас цією ж нормою встановлено виняток із такого правила, а саме - крім випадків, визначених частинами другою - четвертою статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, за приписами частини четвертої статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, щодо питань обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя, звільнення їх з таких посад, оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів Конституційного Суду України у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, а також Дорадчої групи експертів щодо оцінювання таких кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.
З урахуванням вказаних положень процесуального законодавства, колегія суддів зазначає, що законодавець встановив вичерпний перелік суб`єктів владних повноважень, які можуть виступати відповідачами у справах, що підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції, перелік яких не підлягає розширеному тлумаченню.
Як слідує зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 ,  його вимоги адресовані до Голови Верховної Ради України ОСОБА_2 , однак Голова Верховної Ради України не належить до суб`єктів, вказаних за вичерпним переліком у частині четвертій статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України.
Колегія суддів зазначає, що до підсудності Верховного Суду як суду першої інстанції віднесено лише ті спори щодо оскарження актів (дій чи бездіяльності) саме Верховної Ради України та які виникають у правовідносинах у яких саме Верховна Рада України як орган законодавчої влади реалізовує свої владні повноваження (крім законотворчої діяльності і випадків, коли акти Верховної Ради України підлягають перевірці на відповідність Конституції України (конституційність) Конституційним Судом України.
Оскільки відповідачем у цій справі позивач зазначає Голову Верховної Ради України ОСОБА_2 , то з огляду на приписи частини четвертої статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України заявлені позивачем вимоги не підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції.
Перелік адміністративних справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, визначено частиною першою статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України. Решта адміністративних справ підсудні окружним адміністративним судам (частина друга статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України).
Так, частинами першою, другою та третьою статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів у сфері медіа, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників суб`єктів у сфері медіа, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні, або особами без громадянства; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті; 5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі   Закону України   «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років». Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених   частинами першою   та   третьою   цієї статті. Вищому антикорупційному суду підсудні справи про застосування санкції, передбаченої   пунктом 1-1   частини першої статті 4 Закону України «Про санкції».
Згідно з частиною першою статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи - позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Водночас положеннями частин першої та другої статті 26 Кодексу адміністративного судочинства України визначено підсудність справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача. Відповідно до частини першої, другої статті 26 Кодексу адміністративного судочинства України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
У позовній заяві ОСОБА_1 зазначена адреса позивача: АДРЕСА_1 , а також адреса відповідача: АДРЕСА_2 . 
Відповідно до статей 1, 2 Закону України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва та утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
Відповідно до пункту 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022  № 2825-IX установлено, що з дня набрання чинності цим Законом: Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом; Окружний адміністративний суд міста Києва невідкладно, протягом десяти робочих днів, передає судові справи, які перебувають у його володінні, до Київського окружного адміністративного суду; з дня початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду Київський окружний адміністративний суд невідкладно передає справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, до Київського міського окружного адміністративного суду.
Колегія суддів,  з урахуванням вказаних приписів норм процесуального права, суб`єктного складу учасників справи, вказаного у позовній заяві  ОСОБА_1 ,  а також беручи до уваги заявлений позивачем предмет спору і місцезнаходження (проживання, перебування) сторін, зазначає, що така справа підсудна Київському окружному адміністративному суду як суду першої інстанції, а не Верховному Суду. 
Таким чином, розгляд справи повинен здійснювати Київський окружний адміністративний суд, до якого спочатку правильно звернувся з цією позовною заявою позивач, а Верховний Суд не є належним судом у цих відносинах, оскільки рішення посадової особи Верховної Ради України не є тотожним діям Верховної Ради України. 
Розгляд судом предметно непідсудної йому справи призводить до ухвалення незаконного рішення, обмежує право кожного на судовий захист належним судом, позбавляє можливості скористатися правом на касаційне оскарження рішення.
Отож, з наведеного можна підсумувати, що якщо суд першої інстанції помилково чи неправильно направив до суду справу, яка за предметом спору, суб`єктним складом учасників, характером спірних правовідносин відноситься до його підсудності, а суд, якому була направлена справа (позовна заява), повернув її назад як направлену внаслідок порушення правил підсудності, то рішення суду, який повернув справу адресанту, не може розцінюватися як ознака спору щодо підсудності чи порушення заборони про передавання справ, встановленої статтею 30 КАС.
Таке рішення суду свідчить про виконання вимог процесуального закону щодо забезпечення дієвості і обов`язковості положень інституту підсудності адміністративних справ і є реалізацією гарантії кожного на розгляд справи судом, встановленим законом.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 серпня 2019 року у справі № 855/364/19.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у прийнятті справи № 320/21878/24  до провадження, оскільки ця справа не підсудна Верховному Суду як суду першої інстанції, та направлення її до Київського окружного адміністративного суду. 
Керуючись положеннями статей 22, 25, 29, 30, 171, 243, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -
УХВАЛИВ:
Відмовити у прийнятті до провадження справи №320/21878/24 за позовом ОСОБА_1 до Голови Верховної Ради України Стефанчука Руслана Олексійовича про визнання протиправним та нечинним розпорядження. 
Передати справу №320/21878/24 за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.
Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.
Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (з дня складення повного судового рішення). 

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.Л. Желтобрюх 
 Л.І. Бившева 
 І.А. Гончарова 
 Р.Ф. Ханова ,
Судді Верховного Суду