ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 грудня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/13630/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року (суддя Букіна Л.Є.) в справі № 160/13630/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – ГУ ПФУ в Донецькій області) про:
визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Донецькій області щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах незалежно віку відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", викладених у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 26 квітня 2024 року № 046350015989, скасування рішення про відмову у призначенні пенсії від 26 квітня 2024 року № 046350015989;
зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період навчання в Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України з 01 вересня 1998 року по 17 лютого 2002 року та з 04 травня 2002 року по 20 червня 2002 року;
зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 19 квітня 2024 року про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав ненадання належної оцінки доказам у справі, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Апелянт вважає, що період навчання в Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України з 01 вересня 1998 року по 17 лютого 2022 року та з 04 травня 2022 року по 20 червня 2022 року підлягає зарахуванню до страхового та пільгового стажу, що дає йому право на призначення пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Донецькій області.
Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 26.02.2024 року № 046350015989 позивачеві відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного пільгового (спеціального) стажу.
Встановлено, що пільговий стаж позивача становить 21 рік 11 місяців 03 днів, з яких: підземні роботи, провідні професії - 03 роки 0 місяців 28 днів; підземні роботи - 18 років 10 місяців 05 днів.
Позивач навчався у Павлоградському технікумі Національного гірничого університету у період з 01.09.1998 року по 17.02.2002 року та з 04.05.2002 року по 20.06.2002 року.
Суд першої інстанції вважав, що технікум не був закладом професійної (професійно-технічної) освіти, а отже вказаний період навчання позивача не може бути віднесений до пільгового стажу. При цьому суд першої інстанції послався на висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 10.10.2019 у справі № 676/5212/17.
Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що період навчання позивача у Павлоградському технікумі Національного гірничого університету у період з 01.09.1998 року по 17.02.2002 року та з 04.05.2002 року по 20.06.2002 року не може бути віднесено до його спеціального та пільгового стажу. 
Оскільки цей період вже зараховано до страхового стажу позивача, що вбачається з його форми РС-право, суд першої інстанції вважав, в цій частині позовних вимог належить відмовити.
Суд визнає приведений висновок помилковим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19 квітня 2024 року звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 13).
Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області, яким заява позивача розглянута за принципом екстериторіальності, від 26.02.2024 року (як вказано у рішенні) № 046350015989 відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 21).
В рішенні вказано, що згідно з наданими документами та індивідуальними відомостями страховий стаж заявника на дату звернення становить 46 років 3 місяці 7 днів, пільговий стаж на підземний професіях для визначення права на призначення пенсії незалежно від віку – 21 рік 11 місяців 3 дні (на провідних підземних професіях – 3 роки 0 місяців 28 днів, відповідно до постанови № 202 – 18 років 10 місяців 5 днів), що є недостатнім для призначення пенсії незалежно від віку.
До страхового та пільгового стажу заявника зараховано всі періоди.
Спірним в цій справі є питання правомірності відмови у призначенні позивачу пенсії незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з підстав відсутності необхідного пільгового стажу.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV), який набрав чинності 01 січня 2004 року.
Питання призначення пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників регулюється статтею 114 Закону № 1058-IV.
Зокрема, частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV встановлено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
Відтак, необхідною умовою призначення пільгової пенсії на підставі частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV є наявність відповідного стажу роботи, зокрема, на  підземних роботах.
Згідно з абзацами 1 та 2 пункту 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Статтею 24 Закону № 1058-IV визначені періоди, з яких складається страховий стаж.
Частиною першої статті 24 цього Закону встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
За положеннями частини третьої цієї статті страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).
Відповідно до Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202, (далі — постанова № 202) та частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV робота за вказані періоди зараховуються до стажу, необхідного до для отримання пенсії незалежно від віку.
Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі — Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Судом встановлено, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 (а.с. 16-20) містить, зокрема, наступні записи:
- з 01.09.1998 року по 27.06.2002 року – навчання в Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України;
- з 18.02.2002 року по 02.05.2022 року – робота учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею в шахті на виробничу практику в шахті «Тернівська» ВО «Павлоградвугілля»;
- з 13.07.2022 року прийнятий електрослюсарем підземним з повним робочим днем у шахті (шахта «Дніпровська» ВО «Павлоградвугілля»).
Відповідно до диплому молодшого спеціаліста (а.с. 25-26) серії НОМЕР_2 та додатку № 063215 ОСОБА_1 з 01 вересня 1998 року по 27 червня 2002 року навчався в Павлоградському технікумі Національної гірничої академії за фахом – гірничий технік-електромеханік; тип освітньої програми – освітньо-професійна програма підготовки молодшого спеціаліста.
Згідно зі статтею 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується, зокрема, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку системи професійної (професійно-технічної) освіти, створення умов для професійної самореалізації особистості та забезпечення потреб суспільства і держави у кваліфікованих робітниках визначаються Законом України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" № 103/98-ВР від 10 лютого 1998 року (далі — Закон № 103/98-ВР), відповідно до частини першої статті 38 якого час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. 
У розумінні частини першої статті 17 Закону № 103/98-ВР заклад професійної (професійно-технічної) освіти - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійній (професійно-технічній) освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я. 
Статтею 18 Закону № 103/98-ВР встановлено, що до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійної (професійно-технічної) освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.
За положенням статті 3 Закону № 103/98-ВР професійна (професійно-технічна) освіта є складовою системи освіти України. Професійна (професійно-технічна) освіта є комплексом педагогічних та організаційно-управлінських заходів, спрямованих на забезпечення оволодіння громадянами знаннями, уміннями і навичками в обраній ними галузі професійної діяльності, розвиток компетентності та професіоналізму, виховання загальної і професійної культури. Професійна (професійно-технічна) освіта здобувається у закладах професійної (професійно-технічної) освіти.
Професійне (професійно-технічне) навчання - складова професійної (професійно-технічної) освіти. Професійне (професійно-технічне) навчання передбачає формування і розвиток професійних компетентностей особи, необхідних для професійної діяльності за певною професією у відповідній галузі, забезпечення її конкурентоздатності на ринку праці та мобільності, перспектив її кар`єрного зростання впродовж життя.
Відповідно до статті 5 Закону № 103/98-ВР професійна (професійно-технічна) освіта здобувається громадянами України в державних і комунальних закладах професійної (професійно-технічної) освіти безоплатно, за рахунок держави, а у державних та комунальних акредитованих вищих професійно-технічних навчальних училищах та центрах професійної освіти - у межах державного та/або регіонального замовлення безоплатно, на конкурсній основі.
Судом встановлено, що позивач з 01 вересня 1998 року по 27 червня 2002 року навчався в Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України; з 18 лютого 2002 року по 02 травня 2022 року працював учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею в шахті, проходячи виробничу практику в шахті «Тернівська» ВО «Павлоградвугілля»; з 13 липня 2022 року прийнятий на роботу електрослюсарем підземним з повним робочим днем у шахті у шахту «Дніпровська» ВО «Павлоградвугілля».
При цьому перерва між днем закінчення позивачем навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує 3 місяців.
Оскільки позивачем отримана професійно-технічна освіта у Павлоградському  технікумі Національної гірничої академії за фахом – гірничий технік-електромеханік; тип освітньої програми – освітньо-професійна програма підготовки молодшого спеціаліста, а за положеннями Закону № 103/98-ВР до закладів професійно-технічної освіти належать інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання, суд доходить до висновку, що період навчання позивача у Павлоградському  технікумі Національної гірничої академії має бути зарахований до пільгового стажу позивача.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Судом в постанові від 04 березня 2020 року у справі № 367/945/17, розглядаючи подібні правовідносини, зокрема, щодо зарахування до пільгового стажу особу періоду навчання у гірничому технікумі.
Отже, суд доходить до висновку про протиправність не зарахування періоду навчання в технікумі до пільгового стажу на підземних гірничих роботах в шахті та, відповідно, про протиправність рішення ГУ ПФУ в Донецькій області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.
Судом першої інстанції зроблено помилкові висновки щодо відсутності підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періоду навчання у технікумі, що потягло за собою неправильне вирішення справи.
Суд також зауважує, що врахування судом першої інстанції при вирішенні справи висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 10 жовтня 2019 року у справі №676/5212/17, не може вважатися обґрунтованим, адже пізніше Верховним Судом викладено інший висновок зі спірного питання (в постанові від 04 березня 2020 року у справі №367/945/17), який судом першої інстанції не враховано.
Суд зауважує, що ГУ ПФУ в Донецькій області відмовлено у призначенні пенсії позивачу рішенням від 26 лютого 2024 року № 046350015989, тоді як заява про призначення пенсії подана позивачем 19 квітня 2024 року, тобто дата ухвалення рішення не відповідає даті подання заяви.
Також суд вказує, що в межах спірних правовідносин правове значення для позивача має саме рішення про відмову у призначенні пенсії,
Крім того, суд вказує, що у рішенні про відмову у призначенні пенсії відсутнє будь-яке обґрунтування не зарахування до пільгового стажу періоду навчання у технікумі, тобто рішення не відповідає критеріям обґрунтованості.
Стосовно питання визначення належного органу Пенсійного фонду для повторного розгляду заяви позивача, яким апелянт вважає  ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, суд зазначає таке. 
Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).
При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - постанова № 25-1).
Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі постанови № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.
Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.
Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Положеннями пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:
- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);
- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Отже, з огляду на пункти 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо розгляду заяви позивача про призначення пенсії є ГУ ПФУ в Донецькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.
ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.
Відповідно до частин першої та шостої статті 139 КАС України суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн, з яких 1211,20 грн – судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, 1816,80 грн – судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги.
При цьому суд стягує сплачений позивачем судовий збір в повному обсязі, оскільки часткове задоволення позову обумовлено саме неправильним визначенням особи (відповідача), який має здійснити дії на виконання судового рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року в справі № 160/13630/24 задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року в справі № 160/13630/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії скасувати.
Ухвалити в справі № 160/13630/24 нове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення від 26 лютого 2024 року № 046350015989 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах незалежно віку відповідно частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області (ЄДРПОУ 13486010, площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) період навчання в Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України з 01 вересня 1998 року по 17 лютого 2002 року та з 04 травня 2002 року по 20 червня 2002 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ЄДРПОУ 13486010, площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) від 19 квітня 2024 року про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ЄДРПОУ 13486010, площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 11 грудня 2024 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено  11 грудня 2024 року.  
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко