Справа № 742/5313/24 	Головуючий у 1 інстанції Савенко А. І. 	
Провадження № 33/4823/1044/24 	  	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП         	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Варвинського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2024 року,
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. 

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 24 серпня 2024 року о 22 год. 33 хв., на автодорозі Т-25-30 селище Ладан - 37 км, на території Варвинської об`єднаної територіальної громади, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Ford Fusion», д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціалізованого технічного пристрою та проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п. 2.5  Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення. Посилається на те, що при розгляді справи суд не з`ясував всі обставини справи, не оцінив належно докази в їх сукупності, що призвело до постановлення необґрунтованого рішення. Апелянт вказує, що він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки не керував транспортним засобом. Зазначає, що жодного доказу на підтвердження керування ним автомобілем, працівники поліції не надали. Натомість, з відеозапису з бодікамери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 лише спілкується з працівниками поліції, транспортний засіб не рухався, і він їм не керував. 

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 672790 від 24.08.2024, ОСОБА_1 , 24 серпня 2024 року о 22 год. 33 хв., на автодорозі Т-25-30 селище Ладан - 37 км, на території Варвинської об`єднаної територіальної громади, керував транспортним засобом марки «Ford Fusion», д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціалізованого технічного пристрою та проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2). 
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність доказів керування ним транспортним засобом, є непереконливими, з огляду на таке.

Як слідує з переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху. Під час спілкування з поліцейським ОСОБА_1 спочатку не заперечував факту керування ним автомобілем, вимкнув запалення та передачу, поставив авто на стоянкове гальмо, після чого в грубій манері почав неодноразово цікавитись причиною зупинки. На вимогу працівників поліції надати посвідчення водія та реєстраційний талон на транспортний засіб, водій відмовився, при цьому поводив себе досить агресивно. При спілкуванні з водієм у працівників поліції виникла підозра про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, про що йому було повідомлено.  Після чого, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, або в закладі охорони здоров`я, проте останній категорично відмовився. Після цього поліцейський пояснив, що в такому випадку відносно ОСОБА_1 буде складено протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 

Відомості, які вбачаються з відеозаписів, зокрема, наведені обставини події та поведінка ОСОБА_1 вказують на те, що він виконував функції водія під час руху транспортного засобу, був зупинений саме під час керування ним транспортним засобом, а тому є суб`єктом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. 

Як зазначалось вище, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку оформлення протоколу, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Більш того, доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, були предметом розгляду суду першої інстанції і суд правильно визначився, що саме останній був за кермом транспортного засобу та виконував функцію водія, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції, враховуючи наявні у даній справі докази.

Інші твердження апелянта висновків суду першої інстанції про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення. 

Відтак, доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання ним уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й апеляційний суд.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. 

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,  

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову  Варвинського  районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2024 року  щодо нього  - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Заболотний