Номер провадження: 22-ц/813/4118/24 
Справа № 947/14653/23
Головуючий у першій інстанції Петренко В.С.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія: 51

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця», в інтересах якого діє адвокат Килівник Руслан Сергійович на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання наказу про призупинення трудового договору незаконним та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в якій просила суд: визнати незаконним та скасувати наказ Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 01 квітня 2022 року № 389/ос «З особового складу» в частині, що стосується ОСОБА_1 ; поновити з 01 квітня 2022 року дію трудового договору начальника Одеського регіонального відділу Департаменту екологічної та техногенної безпеки Акціонерного товариства «Українська залізниця» Далеченко Ірини Олександрівни; стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 квітня 2022 року по 01 листопада 2022 року в розмірі 183415 (сто вісімдесят три тисячі чотириста п`ятнадцять) грн 36 (тридцять шість) коп. Також позивач просила на суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присуджену за рішенням суду, Акціонерному товариству «Українська залізниця» нарахувати податки і збори при виконанні відповідного судового рішення, а рішення суду в частині поновлення дії трудового договору та стягнення середньомісячного заробітку за один місяць допустити до негайного виконання; судові витрати, пов`язані з розглядом даної цивільної справи, покласти на позивача (а.с. 1-24).
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання наказу про призупинення трудового договору незаконним та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу вирішено задовольнити частково. Суд вирішив визнати незаконним та скасувати наказ Акціонерного товариства «Українська залізниця» № 389/ОС «З особового складу» від 01 квітня 2022 року в частині, що стосується ОСОБА_1 . Поновити з 01 квітня 2022 року по 31 жовтня 2022 року дію трудового договору начальника Одеського регіонального відділу Департаменту екологічної та техногенної безпеки Акціонерного товариства «Українська залізниця» Далеченко Ірини Олександрівни. Стягнути з Акціонерного товариства «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 квітня 2022 року по 31 жовтня 2022 року в розмірі 183415 (сто вісімдесят три тисячі чотириста п`ятнадцять) гривень 36 (тридцять шість) копійок з відрахуванням від цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць. В решті позовних вимог суд вирішив відмовити (а.с. 152-162).
18.01.2024 року, не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Українська залізниця», в інтересах якого діє адвокат Килівник Руслан Сергійович, засобами поштового зв`язку звернулися до суду із апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимого відмовити у повному обсязі, судові витрати покласти на позивача. В обґрунтування апеляційної скарги представник апелянта зазначав, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не враховано позицію відповідача, оскільки в усіх процесуальних документах, наданих відповідачем, вказано, що ОСОБА_1 займає посаду начальника Одеського регіонального відділу Департаменту екологічної та техногенної безпеки АТ «Укрзалізниця». Натомість судом в оскаржуваному рішенні зазначено, що згідно наказу від 01 квітня 2022 року було призупинено трудовий договір з ОСОБА_1 – начальником Одеського територіального відділу Департаменту безпеки руху, охорони праці та екологічної безпеки АТ «Українська залізниця», що не відповідає дійсним обставинам, враховуючи, також, той факт, що на зазначену посаду позивача було призначено лише 31 жовтня 2022 року. Разом з тим, представник апелянта вказує, що рішення суду обґрунтоване лише організаційно-розпорядчими документами, які не стосуються даної справи, тобто таке рішення не відповідає нормам чинного законодавства. Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що судом не наведено належних висновків, котрі належним чином обґрунтовані та знаходять своє підтвердження з матеріалів справи, у результаті чого оскаржуване рішення ухвалене без дотримання принципу належного обґрунтування рішення, не містить необхідного мотивування, свідчить про порушення прав людини та основоположних свобод, а саме права на справедливий суд. До того ж, факт того, що Акціонерне товариство «Українська залізниця» не припинила повністю своєї діяльності у зв`язку з військовою агресією, не унеможливлює призупинення дії трудового договору з конкретними працівниками структурних підрозділів, роботу яких було зупинено через військову агресію. Апелянт-відповідач жодного разу не вказував щодо руйнування робочого місця позивача, аби це фізично перешкоджало виконанню роботи, натомість звертав увагу саме на відсутність для ОСОБА_1 роботи відповідного характеру, як причину неможливості забезпечення роботою останню. Також, в апеляційній скарзі зазначається, що стягнення середнього заробітку можливе лише у разі поновлення на роботі чи у разі незаконного звільнення або переведення на інше місце роботи, тому, беручи до уваги той факт, що позивачку не було незаконно звільнено чи переведено на іншу роботу, відповідно задоволення вищенаведеної позовної вимоги неможливе.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.
В судовому засіданні представник апелянта просив задовольнити апеляційну скаргу. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши наявні матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів справи вбачається, що АТ «Укрзалізниця» своєї діяльності не припиняло, як станом на час початку збройної агресії Російської Федерації проти України, так і станом на час винесення оскаржуваного наказу підприємство працювало, та продовжує працювати.
АТ «Укрзалізниця» обґрунтовуючи неможливість надати позивачу роботу вказує на те, що обсяги господарської діяльності АТ «Укрзалізниця» у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України критично зменшилися, що підтверджується консолідованими фінансово економічними показниками за 1 квартал 2022 року, на підтвердження чого додає лист Департаменту економіки, планування та бюджетування АТ «Укрзалізниця» №ЦФЕ -7/477 від 16.09.2022.
Також відповідачем вказано, що призупинення дії трудового договору з позивачем відбулось внаслідок втрати відповідачем «можливості повноцінно організовувати процеси діяльності Товариства» як слідує з оскаржуваного наказу.
Відповідач стверджує, що призупиняючи дію трудового договору з позивачем виходив із відсутності у нього роботи для позивача яку б можна було виконувати та покликається на лист від 07.11.2022 № АЦСК-07/59, яким підтверджується, що Наглядовою радою не затверджувались Плати внутрішніх аудитів на 2022 рік, що виключає можливість виконання позивачем роботи.
Особисто позивач ОСОБА_1 не була ініціатором призупинення із відповідачем трудового договору, не зверталась до відповідача з питанням про те, що вона не може виконувати роботу через збройну агресію і тому слід призупинити із нею дію трудового договору. Відповідне рішення про призупинення дії трудового договору ініціював та прийняв роботодавець.
Сама по собі обставина не затвердження наглядовою радою товариства планів аудиту не є беззаперечним доказом неможливості відповідача забезпечити позивача роботою з незалежних від нього причин або перевести його на іншу роботу чи залучити його до роботи за дистанційною формою організації праці.
Інші доводи відповідача суд відхилив та зазначив, що представником відповідача не обґрунтовано із посиланням на відповідні докази, яким чином відповідні обставини вплинули на обсяг обов`язків Одеського регіонального відділу Департаменту екологічної та техногенної безпеки АТ «Укрзалізниця», та, зокрема, позивача як начальника відділу. Тому суд вирішив частково задовольнити позовні вимоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи
Як вбачається з матеріалів справи та правильно було встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу (розпорядження) № 587/ос від 11.03.2021 ОСОБА_1 з 12.03.2021 прийнято на посаду начальника Одеського регіонального відділу Департаменту екологічної та техногенної безпеки Акціонерного товариства «Українська залізниця».
Наказом №«Ц-42/6-В від 24.02.2022 для працівників апарату управління АТ «Укрзалізниця» встановлено режим простою з 24.02.2022 до відміни, про що також було складено Акт простою від 24.02.2022, згідно якого з 24.02.2022 зупинена робота структурних підрозділів апарату управління АТ «Укрзалізниця», які не виконують критично важливі задачі.
Наказом АТ «Укрзалізниця» від 24.03.2022 № Ц-42/12-В внесено зміни до додатку 1 наказу від 24.02.2022 № Ц-42/6-В «Про запровадження режиму простою».
Згідно додатку 1 до наказу від 24.02.2022 №Ц-42/6-В (в редакції наказу від 24.03.2022 №Ц-42/12-В) Далеченко Ірині Олександрівні встановлено режим простою з: 24.02.2022 – 28.02.2022; 01.03.2022-31.03.2022.
Наказом №389/ос від 01.04.2022 з ОСОБА_1 було призупинено трудовий договір з 01.04.2022 до припинення або скасування воєнного стану, у зв`язку із неможливістю надання та виконання роботи внаслідок критичного зменшення обсягів господарської діяльності, що сталась у зв`язку з втратою через військову агресію російської федерації проти України, можливості повноцінного організовувати процеси діяльності товариства.
Наказом (розпорядження) № 1902/ос від 31.10.2022 ОСОБА_1 переведено на посаду начальника Одеського територіального відділу Департаменту безпеки руху, охорони праці та екологічної безпеки Акціонерного товариства «Українська залізниця».
Нормативно-правове регулювання та оцінка апеляційного суду
Відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (із змінами), затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.
Відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.
Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи.
Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.
Призупинення дії трудового договору не може бути прихованим покаранням і не застосовується до керівників та заступників керівників державних органів, а також посадових осіб місцевого самоврядування, які обіймають виборні посади.
Як роз`яснив КЦС ВС в постанові 21 червня 2023 року у справі № 149/1089/22 в подібних правовідносинах «наведена спеціальна норма права надає роботодавцю право тимчасово призупинити дію трудового договору з працівником у разі неможливості у зв`язку із військовою агресією проти України забезпечити працівника роботою.
Водночас таке право не є абсолютним. Для застосування цієї норми права роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати працівнику роботу, а працівник не може виконати роботу. Зокрема, у випадку, якщо необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціонування з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо».
Разом з тим, за обставинами даної справи відповідач не довів наявності передбачених законом підстав для призупинення дії трудового договору саме з позивачем, тобто відсутність можливості надати роботу. Відповідач на момент призупинення дії трудового договору з позивачем та станом на теперішній час здійснює свій основний вид діяльності та надає послуги як національний перевізник. Зменшення обсягів господарської діяльності відповідача після введення воєнного стану на території України не свідчить про неможливість роботодавця забезпечити роботою позивача, яка займала посаду начальника Одеського регіонального відділу Департаменту екологічної та техногенної безпеки Акціонерного товариства «Українська залізниця». Дію трудових договорів відповідач призупинив вибірково з окремими працівниками, у тому числі з позивачем, але не з усіма працівниками. Вказані обставини не були спростовані в процесі розгляду справи.
Вказані висновки корелюються з позицією КЦС ВС в постановах від 06.11.2024 в справі № 359/6714/23, від 27.11.2024 в справі № 465/4855/23.
Оскільки суд першої інстанції дійшов правильних висновків, апеляційний суд відхиляє відповідні доводи апеляційної скарги. Доводи апелянта щодо неможливості переведення позивача на іншу роботу в контекстів вище наведеного не впливають на правову кваліфікацію спірних правовідносин та відхиляються апеляційним судом. 
За результатами розгляду справи суд першої інстанції врахував, що з 01.11.2022 позивача було переведено на іншу посаду, а тому задовольнив позовні вимоги частково, а саме вирішив поновити дію трудового договору начальника Одеського регіонального відділу Департаменту екологічної та техногенної безпеки Акціонерного товариства «Українська залізниця» Далеченко Ірини Олександрівни з 01 квітня 2022 року по 31 жовтня 2022 року. Тому апеляційний суд відхиляє доводи апелянта в цій частині.
Щодо застосування положень ст. 235 КЗпП України. Як роз`яснив КЦС ВС в постанові від 28.02.2024 в справі № 465/3919/22 в подібних правовідносинах «У КЗпП України відсутня норма права, яка б у цій ситуації регулювала питання виплати середнього заробітку за час незаконного призупинення дії трудового договору, так як це не є ні простоєм, ні звільненням працівника. Разом з тим, відповідно до статті 43 Конституції України, найбільш подібним (аналогічним) до цієї ситуації є застосування частин першої, другої статті 235 КЗпП України, яку суди вірно застосували».
Середній заробіток за своїм змістом також є державною гарантією, право на отримання якої виникає у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин (постанова КАС ВС від 18.08.2022 в справі №560/7496/20).
За таких обставин та оскільки наявні підстави для скасування наказу про призупинення дії трудового договору, до спірних правовідносин підлягають застосування положення ст. 235 КЗпП України. 
Щодо інших доводів апеляційної скарги. Відповідно до змісту ч. 3 ст. 13 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» наказ про призупинення дії трудового договору може бути оскаржений працівником до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу. Тобто, вказаний закон не встановлює обов`язку працівника на звернення до відповідного органу виконавчої влади. В той час як ст. 233 КЗпП України прямо встановлює право працівника на звернення із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду. За результатами вирішення такого спору суд ухвалює рішення про відмову або про задоволення позовних вимог та, відповідно, стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі ст. 235 КЗпП України.
Доводи апеляційної скарги в частині розрахунку середнього заробітку відхиляються апеляційним судом, оскільки позивачу в березні 2022 був оголошений простій, а тому вказаний місяць не може бути включений в розрахунок відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995. Відтак, суд першої інстанції правильно взяв в розрахунок лютий та січень 2022 року, в які позивач працювала та отримувала заробітну плату. Інших доводів щодо розрахунку середнього заробітку апеляційна скарга не містить.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правову кваліфікацію спірних правовідносин та вирішення справи по суті заявлених вимог. Оскаржуване рішення суду першої інстанції містить обґрунтовані та достатні мотиви ухвалення відповідного рішення з оцінкою доводів як позивача, так і відповідача, в тому силі щодо не затвердження планів аудиту. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія А, №303-А, параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.
Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності та оскільки доводи апеляційної скарги не спростували висновків суду першої інстанції по суті спору, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України, залишає апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця», в інтересах якого діє адвокат Килівник Руслан Сергійович– залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2023 року – залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду                                 А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

Повний текст постанови складений 23 грудня 2024 року.

Суддя Одеського апеляційного суду                                        А.І. Дришлюк