ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 724/1051/24
Провадження № 22-ц/4820/1793/24

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,
 
секретаря: Чебан О.М.,
 
учасники справи: представник апелянта адвокат Панькова О.Ю.,
 
представник позивача адвокат Гудз Р.А.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 липня 2024 року (суддя Заворотна О.Л.) за позовом ОСОБА_1 , яка діє як законний представник ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування,
в с т а н о в и в:
У квітні 2024 року ОСОБА_1 , яка діє як законний представник ОСОБА_2 , звернулася в суд із позовом до ПАТ «НАСК «Оранта» про стягнення страхового відшкодування.
Позовну заяву мотивовано тим, що 09 вересня 2022 року по автодорозі Н-25 сполученням «Городище - Рівне - Старокостянтинів», поблизу с. Цвітоха Шепетівського району Хмельницької області, трапилася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «BMW 320», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , не врахував дорожньої обстановки та допустив виїзд керованого ним автомобіля на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «GMC TERRAIN», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 .
Внаслідок ДТП пасажир автомобіля марки «GMC TERRAIN», ОСОБА_5 від отриманих травм помер.
Вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області у справі №682/2020/23 від 04.12.2023 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
Цивільно-правова відповідальність за експлуатацію автомобіля марки «BMW 320», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ПАТ HACK «Оранта» згідно полісу №210360102.
21 березня 2023 року на адресу ПАТ HACK «Оранта» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування: моральної шкоди та витрат на утримання у межах ліміту страхового відшкодування, у розмірі 312000 грн. з яких: для дружини загиблого ОСОБА_1 - 39000 грн. моральної шкоди; для доньки загиблого ОСОБА_2 - 39000 грн. моральної шкоди та 24300 грн. витрат на утримання.
10 травня 2023 року ПАТ HACK «Оранта» листом повідомило, що розгляд страхової справи призупинено до отримання страховиком відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінального провадження за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди, а також просило надати додаткові документи, зокрема довідку про призначення пенсії по втраті годувальника та довідку про склад сім`ї загиблого.
Позивачем на адресу ПАТ HACK «Оранта» було надіслано копію обвинувального акту у кримінальному провадженні №12022240000000387 стосовно ОСОБА_3 , а згодом копію вироку Славутського міськрайонного суду Хмельницької області у справі № 682/2020/23 від 04 грудня 2023 року.
15 грудня 2023 року ПАТ HACK «Оранта» виплатило на банківський рахунок ОСОБА_1 - 39000 грн. моральної шкоди та ОСОБА_2 - 39000 грн. моральної шкоди, 63457 грн. 63 коп. витрат на утримання.
19 січня 2024 року на адресу ПАТ HACK «Оранта» був надісланий запит про надання розрахунку страхової виплати, у відповідь на який 09.02.2024 року ПАТ HACK «Оранта» надало розрахунок страхової виплати, відповідно до якого страховиком було вирішено провести часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 141457 грн. 63 грн., що складалася із 39000 грн. моральної шкоди для ОСОБА_1 , 39000 грн. моральної шкоди для ОСОБА_2 , 63457 грн. витрат на утримання для неповнолітньої ОСОБА_2 .
Виплату іншої частини відшкодування витрат на утримання у загальному розмірі 170542 грн. 37 коп., ПАТ HACK «Оранта» вирішило розстрочити на щомісячні платежі у розмірі по 3966 грн. 10 коп. до липня 2027 року,включно.
У січні, лютому та березні 2024 року на банківський рахунок позивача ОСОБА_1 надходили грошові кошти у розмірі по 3966 грн. 10 коп. щомісячно.
Позивачка вважала, що зазначені дії відповідача є незаконними, оскільки суперечать пункту 36.2 Закону України від 01 липня 2004 року Закону № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі – Закону № 1961-IV), яким передбачено, що страховик, приймаючи рішення про виплату страхового відшкодування зобов`язаний виплатити його у передбачений 90-денний строк з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування та не дає право страховику на розстрочення виплати. Згідно з пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV встановлено мінімальний розмір страхового відшкодування на утримання, який не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Відповідач усупереч вимогам зазначених статей Закону № 1961-IV здійснив виплату страхового відшкодування на утримання у розмірі 63457 грн., що є незаконним, оскільки вказана сума є значно меншою, ніж 36 мінімальних заробітних плат. Крім того, зважаючи на те, що з моменту отримання страховою компанією заяви про виплату страхового відшкодування пройшло більше року, а ОСОБА_2 , так і не отримав належного страхового відшкодування за наслідками втрати годувальника, страховик на підставі пункту 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV зобов`язаний сплатити потерпілому пеню за кожний день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ).
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 , діючи в інтересах неповнолітньої дитини, зазначаючи, що дитина потребує належного забезпечення, уточнивши позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування у розмірі 142839 грн. 16 коп., пеню в розмірі 26796 грн. 16 коп., 96 964,20 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ 26796,16 грн., на підставі статті 625 ЦК України три відсотки річних в розмірі 2816 грн. 53 коп., інфляційні втрати в розмірі 6497 грн. 39 коп., та понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи в розмірі 20000 грн. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 липня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 142839 грн. 16 коп., пеню в розмірі 26796 грн. 16 коп., три відсотки річних в розмірі 2816 грн. 53 коп., інфляційні втрати в розмірі 6497 грн. 39 коп.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що пункт 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування та не надає страховику права на розстрочення виплати страхового відшкодування поза межами такого строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування. Суд уважав, що Закон № 1961-IV є спеціальним нормативно-правовим актом у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а ЦК України є загальним цивільно-правовим актом, а тому у разі розбіжності підлягає застосуванню спеціальний нормативно-правовий акт, прийнятий пізніше.
Усупереч наведеному ПАТ «НАСК «Оранта», здійснило лише часткову виплату страхового відшкодування, а тому, оскільки відповідно до пункту 27.5 статті 27 Закону № 1961-IV відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати, суд дійшов висновку про стягнення недоплаченого розміру страхового відшкодування на користь позивачки, як законного представника неповнолітнього утриманця покійного - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Щодо вимоги про стягнення пені, то суд врахував той факт, що з моменту отримання страховою компанією заяви про виплату страхового відшкодування пройшло більше одного року, однак відповідач не виплатив належного страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника, а тому страховик на підставі пункту 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV зобов`язаний сплатити пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ. Крім того, позивач має право на стягнення з відповідача сум відповідно до статті 625 ЦК України.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 22 серпня 2024 заяву позивачки про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 залишено без розгляду.
В апеляційної скарзі ПАТ «НАСК «Оранта», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що для відступу від загального порядку відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, щомісячними платежами, використовуючи закладені в ч.1 ст.1202 ЦК України принципи, заявник повинен вказати й довести наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, а страховик – надати оцінку цим обставинам та прийняти відповідне рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.12.2022 року у справі №304/936/19. Отже, якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні положення різного змісту, то пріоритетними є положення ЦК України. У зв`язку з викладеним висновок районного суду про те, що Закон №1961-IV є спеціальним нормативно-правовим актом у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а ЦК України є загальним цивільно-правовим актом, а тому у разі розбіжності підлягає застосуванню спеціальний нормативно-правовий акт, прийнятий пізніше, є помилковим. Апелянт зазначає, що згідно зі страховим актом №ОЦВ-Ч-23-32-89148/3 НАСК «Оранта» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 234000 грн. на рахунок ОСОБА_1 що буде сплачуватись частинами щомісячно у період з грудня 2023 року по липень 2027 року. Враховуючи викладене, апелянт вважає, що задоволення позову є передчасним, необґрунтованим, оскільки відсутній предмет спору, так як страхове відшкодування моральної шкоди виплачено у повному обсязі, а страхове відшкодування як виплата у зв`язку із втратою годувальника позивачу ОСОБА_6 сплачено частково у грудні 2023 року в сумі 63457 грн. на утримання для ОСОБА_2 . У задоволенні позовних вимог про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат також необхідно відмовити із огляду на виплачене страхове відшкодування. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Гудз Р.А., вважає наведені в апеляційній скарзі аргументи відповідача необґрунтованими і непереконливими, ПАТ «НАСК «Оранта» безпідставно не виконує у повному обсязі свої зобов`язання, визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з метою користування коштами позивача для власної господарської діяльності, що суперечить загальним засадам ЦК України, а також порушує права та законні інтереси позивача. Просить апеляційний суд залишити апеляційну скаргу ПАТ «НАСК «Оранта» - без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін, а також стягнути понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи у Хмельницькому апеляційному суді.
В судовому засіданні представник апелянта адвокат Панькова О.Ю. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.
Представник позивача адвокат Гудз Р.А. в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч.4 ст.376 ЦПК України).
Батьками ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 11 травня 2022 року Хотинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області.
09 вересня 2022 року по автодорозі Н-25 сполученням «Городище-Рівне-Старокостянтинів», поблизу с. Цвітоха Шепетівського району Хмельницької області, трапилася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «BMW 320», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , не врахував дорожньої обстановки та допустив виїзд керованого ним автомобіля на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «GMC TERRAIN», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 .
Внаслідок ДТП пасажир автомобіля марки «GMC TERRAIN», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 від отриманих травм помер в реанімаційному відділенні КП «Славутська міська лікарня».
Вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області у справі №682/2020/23 від 04 грудня 2023 року водій автомобіля марки «BMW 320», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
Цивільно-правова відповідальність за експлуатацію автомобіля марки «BMW 320», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди 09.09.2022 була застрахована у ПАТ HACK «Оранта» згідно полісу №210360102.
21 березня 2023 року на адресу ПАТ HACK «Оранта» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування моральної шкоди та витрат на утримання у межах ліміту страхового відшкодування, у розмірі 312 000 грн. 00 коп. в інтересах дружини та доньки загиблого та долучені всі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону № 1961-IV.
Загальна сума вимоги виплати страхового відшкодування складала 312000 грн., з яких: для дружини загиблого ОСОБА_1 - 39000 грн. моральної шкоди; для доньки загиблого ОСОБА_2 - 39000 грн. моральної шкоди та 24300 грн. витрат на утримання.
15 грудня 2023 року ПАТ HACK «Оранта» виплатило на банківський рахунок ОСОБА_1 - 39000 грн. моральної шкоди та ОСОБА_2 - 39000 грн. моральної шкоди, 63457,63 грн. витрат на утримання.
09 лютого 2024 року ПАТ HACK «Оранта» надало розрахунок страхової виплати, відповідно до якого страховиком було вирішено провести часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 141457,63 грн. що складалася із 39000 грн. моральної шкоди для ОСОБА_1 , 39000 грн. моральної шкоди для ОСОБА_2 , 63457 грн. витрат на утримання для ОСОБА_2 .
Виплату іншої частини відшкодування витрат на утримання у загальному розмірі 170542,37 грн. ПАТ HACK «Оранта» вирішило розстрочити на щомісячні платежі у розмірі по 3966 грн. 10 коп. до липня 2027 року включно.
У січні 2024 року, у лютому 2024 року, у березні 2024 та у квітні 2024 року на банківський рахунок позивача ОСОБА_1 надходили грошові кошти у розмірі по 3 966 грн. 10 коп. щомісячно.
Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом № 1961-IV, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме на статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.
Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).
Частиною першою статті 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.
Положення статей 1200 та 1202 ЦК України закріплено у параграфі 2 «Відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю» глави 82 «Відшкодування шкоди» Книги п`ятої «Зобов`язальне право».
Тлумачення положень статей 1200 та 1202 ЦК України дає підстави для висновку, що одна із них визначає перелік осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, а інша - порядок відшкодування такої шкоди. Таким чином, вказані норми необхідно розглядати у взаємозв`язку, оскільки вони підлягають застосуванню як елементи єдиного механізму правового регулювання відносин із відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого.
Положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.
У системному зв`язку зі статтями 1200, 1202 ЦК України положення пункту 27.2 статті 27 та пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV щодо строків відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, необхідно розуміти таким чином: страховик (у випадках, передбачених Законом, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами шляхом виплати страхових сум щомісячними платежами; перший платіж здійснюється не пізніше, ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.
Крім цього, пунктом 27.5 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.
Отже, вказаною нормою передбачено право страховика (у випадках, передбачених Законом, - МТСБУ), а не обов`язок відшкодувати шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, шляхом здійснення одноразової виплати. 
Разом з тим, відповідно до абзацу другого частини першої статті 1202 ЦК України за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки.
Отже, для відступу від загального порядку (щомісячними платежами) відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, використовуючи принципи, закладені у частині першій статті 1202 ЦК України, заявник повинен вказати на наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, а страховик, у свою чергу, - надати оцінку цим обставинам та прийняти відповідне рішення.
У справі, яка переглядається, ОСОБА_2 , на утримання якої стягується страхове відшкодування є неповнолітньою .
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.
Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.
Відповідно до абзацу другого частини першої статті 1202 ЦК України за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки.
Зважаючи на найкраще забезпечення дитини, тобто обставини, які мають істотне значення, що узгоджується з абзацом другим частини першої статті 1202 ЦК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову та стягнення недоплаченого розмір страхового відшкодування на користь позивачки, як законного представника неповнолітнього утриманця покійного ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Подібного висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 грудня 2022 року справа №304/936/19.
Колегія суддів вважає, що це відповідає особливому захисту дитини, передбаченому Конвенцією про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства», й унеможливлює порушення майнового права дитини. 
Водночас, колегія суддів зазначає, що основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є ЦК України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проєкт закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проєкт закону про внесення змін до ЦК України. Поданий законопроєкт розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проєктом закону про внесення змін до ЦК України (частини перша та друга статті 4 ЦК України).
01 січня 2004 року набрав чинності ЦК України, прийнятий 16 січня 2003 року, тоді як Закон № 1961-IV був прийнятий 01 липня 2004 року та набрав чинності 01 січня 2005 року. Положення частини першої статті 1198 ЦК України діє у незмінній редакції з часу набрання чинності цим кодексом. Так само незмінними залишаються положення статті 25 Закон № 1961-IV.
Оскільки парламент прийняв окремий Закон № 1961-IVпісля ЦК України, то його положення не мали би суперечити приписам зазначеного Кодексу. Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Прийняття законів, які регулюють однопредметні цивільні відносини інакше, ніж ЦК України, можливе тільки з одночасним внесенням змін до цього Кодексу (аналогічний підхід зайняв Конституційний Суд України у Рішенні від 13 березня 2012 року № 5-рп/2012 у справі № 1-7/2012 за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положення частини четвертої статті 3 Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (справа про заборону розірвання договорів інвестування житлового будівництва) (абзац сьомий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).
Отже, якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні положення різного змісту, то пріоритетними є положення ЦК України.
Зазначене узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах: від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17, провадження № 14-188цс20 (пункт 17), від 18 січня2022 року у справі № 910/17048/17, провадження № 12-85гс20 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19, провадження № 14-24цс21.
У зв`язку з викладеним висновок суду першої інстанції про те, що Закон № 1961-IV є спеціальним нормативно-правовим актом у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а ЦК України є загальним цивільно-правовим актом, а тому у разі розбіжності підлягає застосуванню спеціальний нормативно-правовий акт, прийнятий пізніше, є помилковим. 
З огляду на вищезазначене рішення суду першої інстанції слід змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови. 
Оскільки апеляційним судом змінено тільки мотивувальну частину рішення, підстави для розподілу судових витрат в суді першої інстанції відсутні.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу понесених ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції, 
13 вересня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Гудз Р.А. подавала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Додатками до зазначеного є ордер на надання правничої допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ТР №000512 від 04.11.2022 року, квитанція про сплату 20000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В судовому засіданні до закінчення судових дебатів адвокат Гудз Р.А., яка представляє інтереси ОСОБА_1 , просила стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на правничу допомогу в розмірі 20000 грн. 
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
З огляду на вищезазначене, враховуючи те, що детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ОСОБА_1 , позивачем суду апеляційної інстанції до закінчення судових дебатів не надано, відповідної заяви про надання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення представником позивачки зроблено не було, у зв`язку з чим підстав для стягнення витрат на правову допомогу позивачці колегія суддів не вбачає. 
З огляду на те, що змінена тільки мотивувальна частина рішення суду першої інстанції, підстав для стягнення понесених ПАТ «НАСК «Оранта» по сплаті судового бору за подання апеляційної скарги, не вбачається.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 липня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 15 жовтня 2024 року.

Судді:                                                                                 Т.О. Янчук

                                                                                       Л.М. Грох

               О.І. Ярмолюк