Справа № 369/11188/24                                                                      Суддя в суді першої інст. - Гришко О.М.
Провадження № 33/824/3897/2024                                                    Суддя-доповідач - Дрига А.М.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 	
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
            14 жовтня 2024 року                                                                                         м. Київ
 
            Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Дрига А.М.,
 
за участю особи, 
яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
захисника - Алексійчука О.М.,
 
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Алексійчука О.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від             15 липня 2024 року, 
 
В С Т А Н О В И В:
 
Цією постановою судді місцевого суду:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених       ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 (однієї) тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Згідно ст. 40-1 КУпАП постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. 
Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчинені за таких обставин.   
14.06.2024 о 02 год. 50 хв. в м. Боярка, по вул. Шевченка, 199, водій           ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, внаслідок чого не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з електроопорою. При ДТП транспортний засіб та електроопора отримали механічні пошкодження.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Крім того, 14.06.2024 о 03 год. 00 хв. в с. Нове, по вул. Промислова, 17, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, не стійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, що було зафіксовано на нагрудну бодікамеру №11.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху і вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.
 В апеляційній скарзі захисник Алексійчук О.М., оспорюючи наведені в постанові судді місцевого суду фактичні обставини, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, підстави та обґрунтованість притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, просить: постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від            15 липня 2024 року скасувати та постановити нову, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що працівники поліції порушили порядок виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки працівник поліції не надав направлення          ОСОБА_1 до медичного закладу для огляду на стан сп`яніння, проте останній бажав пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я. Працівники поліції ні технічного приладу «Драгер», ні направлення на огляд в медичному закладі водію не надали. Не пояснили про наслідки відмови від проходження огляду, адже до цього водій виявив бажання їхати на огляд до медичного закладу, а оскільки у працівників поліції не було направлення та після отримання відмови нічого не пояснюючи склали протокол. 
Окрім цього, вказує, що ДТП за участі ОСОБА_1 трапилось 14.06.2024 року о 02 годині 05 хвилин, однак протокол працівниками поліції складено 19.06.2024 року о 13 годині 00 хвилин, тобто після через 24 години, після виявлення особи, яка вчинила правопорушення. Таким чином, складання даного протоколу про адміністративне правопорушення відбулось через значний проміжок з моменту виявлення особи, яка його вчинила, а тому слід вважати дії уповноваженої посадової особи непослідовними, оскільки належним було б складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення не пізніше двадцяти чотирьох годин після його виявлення та закріплення відповідних доказів про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Отже, зазначені дії посадової особи уповноваженої на складання протоколу не відповідають такій складовій принципу правової визначеності, як передбачуваність застосування правових норм. Дотримання даного принципу є необхідним для того, щоб виключити будь-які ризики свавілля, який в даному випадку не дотримано.
Вважає, що з огляду на зміст оскарженої постанови, письмових документів, що містяться в матеріалах справи, суд першої інстанції не дотримався вимог закону, оскільки не встановив належним чином всі обставини справи.                
Заслухавши думку ОСОБА_1 та захисника Алексійчука О.М., які підтримали подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши та оцінивши доводи, зазначені апелянтом, суд вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Так, перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 (а) ПДР України, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №101041 (а.с. 2), поясненнями свідків (а.с. 3-6), диском з відеозаписом з нагрудної камери, на якому зафіксовано, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини.
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.9 (а) ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Слід вказати, що протокол не містить будь-яких інших пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з приводу незгоди з його змістом. Жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення  ОСОБА_1  не заявляв.
Відомості про те, що  ОСОБА_1  оскаржував у встановленому законом порядку дії працівників поліції за фактом складання протоколу у справі також відсутні.
На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №101041 від 14 червня 2024 року відповідає вимогам, встановленим ст. 256 КУпАП та Інструкції №1376, є належним, допустимим та достовірним доказом у справі, який сумніву у суду не викликає.
Судом було досліджено дані відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, згідно якої під час спілкування працівників поліції з          ОСОБА_1 у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Також на відеозаписі зафіксовано як працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря, а також зафіксовано факт категоричної відмови водія від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.
Зважаючи на викладене, така поведінка  ОСОБА_1  була правильно розцінена працівниками поліції, як відмова водія пройти огляд на стан сп`яніння.
Підстави вважати вказаний відеозапис недопустимим доказом у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки на ньому зафіксовані усі процесуальні дії, які мав вчинити поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.
Посилання адвоката на те, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я, а також працівники поліції не пропонували пройти огляд на місці за допомогою приладу «Драгер», суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки відсутність у матеріалах справи роздруківки тесту приладу «Драгер» та направлення на проведення огляду не є підставою для визнання незаконними дій поліцейських, пов`язаних із виявленням та фіксуванням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. За умови відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння, що було зафіксовано поліцейським за допомогою нагрудної відеокамери, поліцейські позбавлялися обов`язку видавати відповідне направлення.
 Також суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 про наслідки можливої відмови від проходження медичного огляду в медичному закладі, оскільки з матеріалів справи вбачається, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені      ст. 36 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що ОСОБА_1 засвідчив власним підписом. 
Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката про розрив у часі складення протоколу від 19.06.2024 року серії ААД №681711 за ст. 124 КУпАП, то слід вказати, що предметом розгляду в даній справі є притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому дані доводи є безпідставними.
Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що зводяться до незгоди апелянта з висновками і постановою суду першої інстанції, та розцінюються апеляційним судом як намагання уникнути відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції вимог закону при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення.
Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника Алексійчука О.М. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                  А.М. Дрига