ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/15521/24	Головуючий у 1-й інстанції Воробель Н.П. 	
Провадження № 33/817/796/24 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: захисника особи, яку притягнуто о адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 -  адвоката Пацули В.О.,  
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Пацули В.О., на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и в:

       Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч ) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Як визнав суд, 03.07.2024 о 22:25 у м. Тернопіль по вул. Л.Українки водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 №ARМF 0310 (повірка дійсна до 02.11.2024), що підтверджується тестом №540 від 03.07.2024, результат огляду становив 0,42% (проміле). З результатом огляду ОСОБА_1 не згідний, проте від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР). 
В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Пацула В.О., вважає, оскаржувану постанову такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
       В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд першої інстанції підтримав неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_1 , вважаючи доведеним той факт, що останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак вказане повністю спростовується матеріалами справи.
       Зазначає, що ОСОБА_1 пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу “Drager”, тобто повністю виконав вимоги п. 2.5 ПДР України.
       Сторона захисту стверджує, що жоден нормативно-правовий акт не зобов`язував ОСОБА_1 їхати в медичний заклад після проходження огляду на місці, незважаючи на його ставлення до такого огляду, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду є неправильним застосуванням норми права при кваліфікації дій ОСОБА_1 .
       Вказує, що суд першої інстанції повністю проігнорував той факт, що до матеріалів справи було долучено не завірену копію свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки.
       Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Заслухавши апелянта - адвоката Пацулу В.О., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та долучені до скарги письмові пояснення і, з наведених у них мотивів, просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2024 р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
       Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №710150 від 03 липня 2024 року, 03.07.2024 о 22:25 у м. Тернопіль по вул. Л.Українки водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 №ARМF 0310 (повірка дійсна до 02.11.2024), що підтверджується тестом №540 від 03.07.2024, результат огляду становив 0,42% (проміле). З результатом огляду ОСОБА_1 не згідний, проте від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР). 
       В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. 
       Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
       Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
       Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.
       Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, встановлено, що транспортний засіб марки «Volkswagen Golf” д.н.з. НОМЕР_1 », , під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції за порушення ПДР, а саме керував транспортним засобом на дорозі яка має дві смуги в одному напрямку, рухався у крайній лівій смузі при вільній правій смузі, чим порушив п.11 ПДР України.
       Також в матеріалах справи міститься копія постанови серії ЕНА №2531634 від 03.07.2024 року про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП.        
       Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського засвідчено, що за результатом проведеного огляду з використанням технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест» 6810 виявлено вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 0,42 проміле, з чим останній не погодився і не бажав проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.
       Тому, оцінюючи доводи апелянта про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_1 , суд враховує, що водій, після проведення огляду на стан сп`яніння, з результатом огляду не погодився та відмовився проходити такий огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я і це давало підставу працівниками поліції зафіксувати виявлене правопорушення, склавши відповідний протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за порушення вимог п. 2.5 ПДР України .
Також, суд зазначає, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху (ПДР), є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статтей 283, 284 КУпАП, а тому доводи апелянта про неправильно кваліфікацію правопорушення є необґрунтованими. 
       Щодо доводів апеляційної скарги, що до матеріалів було долучено не завірену копію свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки то апеляційний суд констатує наступне.  Не долучення до матеріалів адміністративної справи завірених належним чином копій документів на спеціальний технічний засіб для проведення огляду на стан сп`яніння не впливає на суть та доведеність правопорушення.
З огляду на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735.
Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з тим, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.         
       Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
       Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 
       Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
       З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2024 р. відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Пацули В.О. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2024 р. щодо ОСОБА_1 – без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя