УХВАЛА

23 грудня 2024 року 
м. Київ
справа №9901/146/21
адміністративне провадження №П/9901/146/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого судді Берназюка    Я.О., суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І., Чиркіна С.М., Шарапи В.М.,
за участю: 
секретаря судового засідання                                         Кірієнко Н.Є.,
представника позивача                                                   Перунова В.В.,
представника відповідача                                                   Мовіле О.С.,
представника третьої особи (ДМС України)                              Харченко С.В.,
розглянувши у судовому засіданні питання про звернення до компетентних органів Республіки Румунія з судовим дорученням в адміністративній справі № 9901/146/21
за позовом ОСОБА_1 
до Президента України, 
третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державна міграційна служба України, 
про визнання протиправним та скасування Указу Президента України від 14 квітня 2021 року №161/2021,
У С Т А Н О В И В :
1.          На розгляді колегії суддів перебуває справа № 9901/146/21 за позовом ОСОБА_1 до Президента України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Президента України - Державна міграційна службу України, про визнання протиправним та скасування Указу Президента України від 14 квітня 2021 року №161/2021 у частині.
2.          З матеріалів справи вбачається, що спірний Указ Президента України від 14 квітня 2021 року №161/2021 у частині, в якій постановлено вважати таким, що втратив громадянство України ОСОБА_1 , виданий, зокрема, на підставі Подання Державної міграційної служби України від 13 квітня 2021 року «Про втрату громадянства України».
3.          В основу вказаного Подання покладено лист Служби безпеки України від 13 квітня 2021 року №8/3/5-3294 про те, що ОСОБА_1 має паспорт громадянина Республіки Румунія № НОМЕР_1 . 
4.          В процесі розгляду справи Судом встановлено, що разом з позовною заявою ОСОБА_1 надано, зокрема паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий 02 квітня 1996 року Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області, а із заяви про усунення недоліків позовної заяви вбачається, що місце його тимчасового перебування: АДРЕСА_1.
5.          Серед документів, які стали підставою для внесення Президентові України вказаного Подання були зокрема також, матеріали з Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України «АРКАН», які підтверджують, що ОСОБА_1 перетинав державний кордон України за паспортом громадянина Республіки Румунія № НОМЕР_1 , та Довідка Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області №2/2021 про наявність підстав для оформлення особі втрати громадянства України, у якій зазначено, що ОСОБА_1 добровільно набув громадянство Республіки Румунія після досягнення повноліття.
6.          13 вересня 2021 року відповідачем також подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, зокрема, відомостей Державної прикордонної служби України про осіб, які перетнули державний кордон, у яких зазначено, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) перетинав державний кордон за закордонним паспортом громадянина Республіки Румунія № НОМЕР_3 .
7.          Водночас у матеріалах справи відсутні копії паспортів № НОМЕР_1 та № НОМЕР_3 , які б підтверджували, що позивач є громадянином Республіки Румунія.
8.          Ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2023 року постановлено витребувати: у Служби безпеки України належним чином засвідчену копію паспорта громадянина Республіки Румунія № НОМЕР_1 (за її наявності) та інших документів, що стали підставою для направлення листа від 13 квітня 2021 року №8/3/6-3294 до Державної міграційної служби України у частині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ; у Державної міграційної службу України, зокрема, належним чином завірені копії матеріалів з Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України «АРКАН», які підтверджують, що ОСОБА_1 перетинав державний кордон України за паспортом громадянина Республіки Румунія № НОМЕР_1 .
9.          15 травня 2023 року на адресу Верховного Суду надійшли письмові пояснення Служби безпеки України від 9 травня 2023 року. У вказаних поясненнях зазначається, що на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 16 березня 2023 року про витребування доказів Управлінням правового забезпечення Служби безпеки України, співробітники якого діють у судах від імені Служби безпеки України, направлено запит від 29 березня 2023 року №16/1568-в до Головного управління контррозвідувального забезпечення об`єктів критичної інфраструктури та протидії фінансування тероризму Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України із проханням надати копії відповідних документів для подальшого їх подання до Cуду в установленому законодавством порядку. У відповідь на направлений запит від вказаного структурного підрозділу надійшов лист від 3 травня 2023 року №5/7/3/1-2686, у якому було вказано, що у зв`язку із збройною агресією рф проти України, матеріальні носії, що надійшли та підготовлені підрозділом до 24 лютого 2022 року, у тому числі запитувані Судом документи, знищені в установленому порядку відповідно до пункту 747 Порядку організації і забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях, затвердженого постановою КМУ від 18 грудня 2013 року № 939 (далі - Порядок № 939), та Типової інструкції «Про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містить службову інформацію», затвердженої постановою КМУ від 19 жовтня 2016 року № 736 (далі - Інструкція № 736). З огляду на таке, Служба безпеки України повідомляє Суд, що копії документів, щодо витребування яких постановлено ухвалу Верховного Суду від 16 березня 2023 року, відсутні. 
10.          20 липня 2023 року на адресу Верховного Суду надійшла заява ДМС України про виконання вимог ухвали Верховного Суду від 16 березня 2023 року. З її змісту вбачається, що процедуру втрати громадянства України ОСОБА_1 було розпочато відповідно до листа Служби безпеки України від 13 квітня 2021 року Nє 8/3/5-3294 «Щодо подвійного громадянства окремих громадян України» з додатками до нього. У долучених до вказаного листа СБУ додатках містилася інформація про те, що громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина Республіки Румунія НОМЕР_5 та роздруковані матеріали щодо перетину ним державного кордону України за паспортом громадянина України для виїзду за кордон. Зважаючи на те, що у наданих СБУ роздрукованих матеріалах про перетин державного кордону України ОСОБА_1 наявна інформація про перетин ним державного кордону не з використанням зазначеного паспорта громадянина Румунії №  НОМЕР_1 , а з використанням паспорта громадянина України для виїзду за кордон, завідувачем сектору з питань громадянства відділу з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції УДМС у Чернівецькій області ОСОБА_4 , з огляду на положення пункту 104 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року Nє 215, було здійснено онлайн запит із використанням веб-інтерфейсу системи «АРКАН» з метою додаткової перевірки отриманої від СБУ інформації про наявність підстави для втрати ОСОБА_1 громадянства України та про наявність у нього паспорта громадянина Румунії, який, зокрема, може використовуватися ним для перетину державного кордону України. Для онлайн запиту використовувалися параметри: ПІБ особи, дата народження, стать, громадянство (Румунії), проміжок часу перетину кордону. На зазначений онлайн запит завідувачем сектору отримано інформацію про перетин державного кордону України ОСОБА_1 за паспортом громадянина Республіки Румунія № НОМЕР_3 .
11.          Отже, ДМС стверджує, що ОСОБА_1 для перетину кордону України використовує не паспорт громадянина України для виїзду за кордон, як це передбачено Законом України «Про порядок виїзду з України і в?їзду в Україну громадян України», а паспорт громадянина Республіки Румунія №  НОМЕР_3 . Інформація про перетин ОСОБА_1 державного кордону України за паспортом громадянина Республіки Румунія №  НОМЕР_1 відсутня.
12.          Крім того, до заяви ДМС України про виконання вимог ухвали Верховного Суду від 16 березня 2023 року також додано лист Міністерства закордонних справ України №    71/15-530-60353 від 11 серпня 2022 року щодо надання інформації про процедуру набуття громадянства Румунії. Відповідно до змісту зазначеного листа, згідно статті 8 Закону «Про громадянство Румунії» громадянство Румунії може бути надано, за запитом, особі без громадянства або іноземному громадянину, якщо він відповідає таким умовам:
-          народився та проживає на дату подання заяви на території Румунії або, хоча він не народився на цій території, він проживав згідно із законом на території румунської держави принаймні 8 років або, якщо він перебуває у шлюбі та спільно проживає громадянином Румунії, не менше 5 років з дати одруження;
-          своєю поведінкою, діями та ставленням доводить лояльність до румунської держави, не вчиняє та не підтримує дії проти правового порядку чи національної безпеки та заявляє, що він також не вчиняв таких дій у минулому;
-          досяг 18 років;
-          має правові засоби для гідного існування в Румунії на умовах, встановлених законодавством про режим іноземців;
-          має хорошу поведінку і не був засуджений в країні чи за кордоном за злочин, який робить його негідним бути громадянином Румунії;
-          знає румунську мову та володіє елементарними уявленнями про румунську культуру та цивілізацію в достатній мірі для інтеграції в суспільне життя;
-          знає положення Конституції Румунії та національний гімн.
Зазначені строки може бути зменшено наполовину в таких ситуаціях:
-          заявник є міжнародно визнаною особою;
-          заявник є громадянином країни-члена Європейського
-          Союзу;
-          заявник набув статусу біженця відповідно до чинних положень;
-          заявник інвестував у Румунію суми, що перевищують 1    000 000 євро.
13.          Зі змісту вказаного листа також вбачається, що законодавство Румунії дозволяє подвійне громадянство та не передбачає припинення іншого громадянства у зв?язку з набуттям громадянства Румунії. Враховуючи зазначене, набуття іноземцями громадянства Румунії не зумовлює виникнення юридичних колізій. У законодавстві Румунії, зокрема в Законі «Про громадянство Румунії», безпосередньо не закріплений принцип подвійного громадянства. В той же час, припинення іноземцем громадянства, в якому він перебуває та надання відповідного підтверджуючого документа для отримання громадянства Румунії не вимагається. Компетентні органи Румунії - центральні і територіальні органи з питань громадянства, консульські установи Румуні за кордоном продовжують практику надання румунського громадянства, у тому числі, громадянам України румунського походження.
14.          22 квітня 2024 року від представника позивача надійшло клопотання про те, що ним у період з 07 листопада 2023 року по 30 січня 2024 року було направлено запит до Генерального консульства Румунії у м. Чернівці з низкою запитів щодо належності ОСОБА_1 паспортів громадянина Румунії НОМЕР_6 та №    НОМЕР_1. Разом з тим, відповіді від Генерального консульства Румунії у м. Чернівці на вказані запити не надійшло. 
15.          Таким чином, у процесі судового розгляду питання правомірності Указу Президента України від 14 квітня 2021 року №161/2021 у частині, що стосується ОСОБА_1 , встановлено, що відповідач стверджує про те, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ) у період з 13 квітня 2016 року по 13 квітня 2021 року перетинав державний кордон України за паспортом громадянина Республіки Румунія № НОМЕР_1 , а з доводів ДМС України вбачається, що позивачу видано паспорт громадянина Республіки Румунія №  НОМЕР_3 . Однак, за твердженням СБУ, належним чином завірені копії зазначених документів, з огляду на їх знищення в установленому порядку, у зв`язку із збройною агресією рф проти України, відсутні.
16.          Крім того, колегія суддів з пояснень сторін спору встановила, що:
-          Указом Президента України №    140/2021 від 03 квітня 2021 року «Про введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 2 квітня 2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» до ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою:   АДРЕСА_2 , паспорти громадянина України для виїзду за кордон: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ( ОСОБА_1 ), ІНПП НОМЕР_4 застосовано обмежувальні заходи. 
-          Указом Президента України №    219/2024 від 04 квітня 2024 року «Про введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 квітня 2024 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» до ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , до 14 квітня 2021 року - громадянин України ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Румунії, персональний цифровий код (cod numeric personal) НОМЕР_10 , паспорт громадянина Румунії серії НОМЕР_11 .
17.          25 жовтня 2024 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення, де зазначено, що Указом Президента України від 04 квітня 2024 року № 219/2024 до позивача вжито санкції та в Додатку 1 до Указу його позначено наступним чином: « ОСОБА_1 (ОСОБА_1, до 14 квітня 2021 року - громадянин України ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Румунії, персональний цифровий код (cod numeric personal) НОМЕР_10 , паспорт громадянина Румунії серії НОМЕР_11 ».
18.          З цього приводу представник позивача вказав, що ним було скеровано адвокатські запити до Офісу Президента, РНБО та СБУ з приводу документів на підставі яких було вжито санкції до Позивача, в т.ч. і тих, на підставі яких Позивача ідентифіковано як громадянина Республіки Румунія. Копії цих запитів та відповідей на них додано до матеріалів додаткових пояснень. З їх змісту вбачається, що: у Офісу президента відсутня запитувана інформація; РНБОУ у відповіді на запит вказало, що пропозиції з приводу накладення персональних санкцій вносяться СБУ і останні віднесені до інформації з обмеженим доступом та мають гриф «таємно»; СБУ у відповіді на запит зазначила, що пропозиції щодо застосування до громадянина Румунії ОСОБА_1 спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) 02 квітня 2024 року були підготовлені, підписані Головою СБУ Малюком В.В. та скеровані до РНБОУ, інша інформація стосовно накладених санкцій віднесена до інформації з обмеженим доступом та має гриф «таємно».
19.          У зв`язку із цим, у судових засіданнях, що відбулися, зокрема, 28 жовтня 2024 року, 16 грудня 2024 року та 23 грудня 2024 року Судом ставилося на обговорення питання про необхідність звернення у встановленому міжнародними договорами порядку до компетентних органів Республіки Румунія із запитом про підтвердження або спростування наявності, на момент винесення оскаржуваного Указу, у позивача громадянства Республіки Румунія.

20.          19 грудня 2024 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення, де зазначено, що саме відповідач як суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести існування на час постановленого ним Указу №    161/2021 підстав для втрати позивачем громадянства України.
21.          20 грудня 2024 року від ДМС України також надійшли додаткові пояснення. З їх змісту вбачається, що обставини перетину позивачем кордону на одному й тому ж пропускному пункті, в один день з різницею в інформації щодо громадянства особи та реквізитів паспорту дають підстави стверджувати, що у перетині кордону України за паспортом Республіки Румунії №  НОМЕР_3 відмовлено саме позивачу.
22.          З`ясувавши позицію учасників справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
23.          Частиною четвертою статті 9 КАС України передбачено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
24.          Згідно з частинами першою, другою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
25.          Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
26.          Відповідно до частини четвертої статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
27.          Згідно з частиною третьою статті 80 КАС України про витребування доказів з власної ініціативи або за клопотанням учасника справи, суд постановляє ухвалу.
28.          У відповідності до статті 85 КАС України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
29.          Судове доручення про надання правової допомоги надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.
30.          У відповідності до статті 1 Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах від 18 березня 1970 року (ратифікована із заявами та застереженнями Законом України від 19 жовтня 2000 року №     2051-III; також ратифікована Республікою Румунія) судовий орган Договірної Держави може відповідно до положень законодавства цієї Держави шляхом надіслання судового доручення звернутися до компетентного органу другої Договірної Держави з проханням отримати докази або провести інші процесуальні дії.
31.          За приписами статті 2 Конвенції Договірна Держава призначає Центральний Орган, який зобов`язується отримувати судові доручення, що надходять від судових органів іншої Договірної Держави, і передавати органу, компетентному їх виконати. Кожна Держава організовує Центральний Орган згідно із своїм правом. Доручення надсилаються Центральному Органу Держави виконання без посередництва будь-якого іншого органу цієї держави.
32.          В судовому дорученні зазначається: а) запитуючий орган і запитуваний орган, якщо останнє відомо запитуючому органу; b) імена та адреси сторін в процесі та їх представників, якщо такі є; c) характер справи, для якої потребуються докази, з наданням всієї необхідної інформації в зв`язку з цим; d) докази, які мають бути отримані або інша процесуальна дія, яку потрібно провести (абзаци 1-5 статті 3 Конвенції).
33.          У відповідності до частини першої статті 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року № 2709-IV (далі - Закон № 2709-IV), у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.
34.          У пункті 2 частини першої статті 1 Закону № 2709-IV зазначено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує правовідносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.
35.          Стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року №    1906-IV визначає, що чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
36.          Подібні положення передбачені також частинами першою та другою статті 3 КАС України, згідно яких порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.
37.          Згідно положень частини першої статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
38.          Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22 січня 2020 року у справі №309/1748/18, вирішуючи спірні правовідносини з іноземним елементом, суд має перевірити наявність між Україною та державою, громадянами якої є сторони у справі, двостороннього договору про правову допомогу. Якщо такий договір існує - застосовуються його положення (які матимуть пріоритет над внутрішнім законодавством України).
39.          На цій підставі Суд зауважує, що 30 жовтня 2006 року набрав чинності договір між Україною та Румунією про правову допомогу та правові відносини в цивільних справах (далі - Договір).
40.          Вказаний Договір ратифікований Законом України «Про ратифікацію Договору між Україною та Румунією про правову допомогу та правові відносини в цивільних справах» від 07 вересня 2005 року №    2822-IV.
41.          Згідно статей 2-4 цього Договору установи юстиції Договірних Сторін надають взаємно правову допомогу відповідно до положень цього Договору. Установи  юстиції  здійснюють  правову  допомогу й іншим установам, до компетенції яких належить вирішення деяких  питань, пов`язаних з цивільними справами.
42.          Правова допомога охоплює виконання процесуальних дій, що передбачені законодавством запитуваної Договірної Сторони, зокрема, допит сторін, свідків, експертів, проведення експертиз, судового огляду, вручення та пересилання судових та позасудових документів. При здійсненні правової допомоги установи юстиції Договірних Сторін зносяться одна з одною через Міністерство юстиції України і Міністерство юстиції Румунії, якщо цим Договором не передбачено інше.
43.          Згідно зі статтею 5 Договору прохання про здійснення правової допомоги та додатки до нього складаються мовою запитуючої Договірної Сторони, до них також додаються завірені копії перекладу на мову другої Договірної Сторони. Переклад засвідчується нотаріусом або посадовою особою запитуючої установи юстиції, або дипломатичним представництвом чи консульською установою запитуючої Договірної Сторони. Для оформлення прохання про правову допомогу установи юстиції можуть користуватися формами на двох мовах. Ці форми затверджуються за спільною згодою міністерств юстиції обох Договірних Сторін. Документи, що надсилаються установами юстиції та іншими установами у порядку надання правової допомоги, мають бути засвідчені підписом компетентної особи та скріплені гербовою печаткою запитуючої установи.
У дорученні про надання правової допомоги має бути вказано:
a)          найменування запитуючої установи юстиції;
b)          найменування запитуваної установи юстиції;
c)          найменування справи, у якій запитується правова допомога;
d)          імена та прізвища сторін, їх процесуальне становище, їх громадянство, постійне місце проживання або місцеперебування, по можливості - заняття, а стосовно юридичних осіб - їх найменування та місцезнаходження;
e)          прізвища та адреси їх уповноважених;
f)          зміст доручення з описом суті справи та обставин, що підлягають з`ясуванню.
44.          Суд також враховує, що згідно положень статті 24 Європейської конвенції про громадянство від 06 листопада 1997 року (Конвенцію ратифіковано із застереженням та заявою Законом України №    163-V від 20 вересня 2006 року; її також підписано та ратифіковано Румунією) кожна держава-учасниця  може в будь-який час заявити про те, що вона інформуватиме будь-яку іншу державу-учасницю, яка зробила таку саму заяву, про добровільне набуття свого громадянства громадянами цієї іншої  держави-учасниці, дотримуючись при цьому чинних законів про захист даних. У такій заяві можуть зазначатися умови, за яких держава-учасниця надаватиме таку інформацію. Заява може бути відкликана у будь-який час.
45.          Відповідно до положень статті 22 Закону Румунії «Про громадянство Румунії» №    21/1991 підтвердженням громадянства Румунії є ідентифікаційна картка (аналог внутрішнього паспорта), паспорт (використовується для виїзду за кордон) або сертифікат (свідоцтво) про румунське громадянство. 
46.          На підставі вищезазначеного, враховуючи те, що Судом в процесі розгляду справи вчинені усі можливі процесуальні дії для отримання належно завірених копій паспортів громадянина Республіки Румунія, виданих ОСОБА_1  ( ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ) за № НОМЕР_1 , №    НОМЕР_3, серія НОМЕР_12 , а також беручи до уваги те, що такі докази мають суттєве значення для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, предметом якої є оцінка правомірності Указу Президента України від 14 квітня 2021 року №161/2021 у частині, в якій постановлено вважати таким, що втратив громадянство України ОСОБА_1 , Суд вважає за необхідне звернутися за правовою допомогою із судовим дорученням до компетентного органу Республіки Румунія з метою отримання: 
-          інформації про наявність у ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , ОСОБА_1, ОСОБА_1) громадянства Республіки Румунія (зокрема, станом на 13-14 квітня 2021 року);
-          інформації про видачу ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ) трьох паспортів з такими реквізитами: № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_13 ; серія НОМЕР_12 та (за наявності) копії документів, на підставі яких були видані ці паспорти;
-          інформації про те, чи належить ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , ОСОБА_1, ОСОБА_1) персональний цифровий код (cod numeric personal) НОМЕР_10;
-          інформації про перебування ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , ОСОБА_1, ОСОБА_1) в офіційних державних реєстрах Республіки Румунія.
47.          Суд зазначає, що Спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54 затверджено Інструкцію про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень.
48.          У відповідності до пункту 1.3 цієї Інструкції цивільна справа - справа, що розглядається судом за правилами цивільного, господарського або адміністративного судочинства, а також справа щодо цивільних, сімейних, трудових, господарських правовідносин, яка розглядається іншими компетентними органами.
49.          Пунктом 2.1 цієї Інструкції встановлено, що у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном.
50.          За пунктом 7.3 вказаної Інструкції, доручення суду України на підставі Конвенції про отримання доказів надсилається через Мін`юст, який переправляє його центральному органу, визначеному відповідною державою відповідно до статті 2 Конвенції про отримання за кордоном доказів у  цивільних або комерційних справах.
51.          Відповідно до статті 13 Договору документи, що були складені або засвідчені установою юстиції однієї з Договірних Сторін, скріплені печаткою та підписом компетентної особи, дійсні на території другої Договірної Сторони без будь-якого іншого засвідчення. Це стосується також копій та перекладів, що завірені компетентними установами. Документи, які на території однієї Договірної Сторони розглядаються як офіційні документи, користуються і на території другої Договірної Сторони доказовою силою офіційних документів.
52.          Крім того, колегія суддів бере до уваги, що у відповідності до пункту 7 частини другої статті 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави - до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.
53.          Згідно частини четвертої статті 236 КАС України про зупинення провадження у справі суд постановляє ухвалу, ухвала суду про зупинення провадження у справі може бути оскаржена.
54.          На підставі викладеного вище Суд дійшов висновку зупинити провадження у цій справі до надходження відповіді від компетентного органу Республіки Румунія на судове доручення про надання правової допомоги.
55.          Суд також зауважує, що вказана ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 256 КАС України і може бути оскаржена в частині зупинення провадження у справі протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Великої Палати Верховного Суду. 
Керуючись ст. ст. 72-77, 80, 85, 236, 243, 248, 250, 256, 291, 295, Суд -
У Х В А Л  И В :
Звернутись до компетентного органу Республіки Румунія з судовим дорученням про надання правової допомоги в порядку, передбаченому Конвенцією про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах від 18 березня 1970 року (ратифікована із заявами та застереженнями Законом України від 19 жовтня 2000 року №    2051-III), Договором між Україною та Румунією про правову допомогу та правові відносини в цивільних справах від 30 січня 2002 року (ратифікований Законом України від 7 вересня 2005 року № 2822-IV).
Доручити компетентному органу Республіки Румунія надати:
1.          Інформацію про наявність у ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , ОСОБА_1, ОСОБА_1) громадянства Республіки Румунія (зокрема, станом на 13-14 квітня 2021 року);
2.          Інформацію про видачу ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ) трьох паспортів з такими реквізитами: № НОМЕР_1 ; №     НОМЕР_13 ; серія НОМЕР_12 та (за наявності) копії документів, на підставі яких були видані ці паспорти;
3.          Інформацію про те, чи належить ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , ОСОБА_1, ОСОБА_1) персональний цифровий код (cod numeric personal) НОМЕР_10;
4.          Інформацію про перебування ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ) в офіційних державних реєстрах Республіки Румунія.
Судове доручення направити до Міністерства юстиції України для подальшої взаємодії з іноземними компетентними органами.
Зупинити провадження у справі № 9901/146/21 за позовом ОСОБА_1 до Президента України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державна міграційна службу України, про визнання протиправним та скасування Указу Президента України від 14 квітня 2021 року №161/2021 до надходження відповіді від компетентного органу на доручення щодо надання правової допомоги.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. 

Головуючий суддя                                                                      Я.О. Берназюк
Судді:                                                                                          А.Ю. Бучик
                                                                                                    А.І. Рибачук
                                                                                                    С.М. Чиркін
                                                                                                    В.М. Шарапа