УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №293/1971/23 Головуючий у 1-й інст. Збаражський О. М. 
Номер провадження №33/4805/1198/24
Категорія ч. 2 ст. 130 КУпАП, ч.5 ст. 126 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Міхненка Сергія Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 27 травня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрито відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 27 травня 2024 року провадження у об`єднаній справі №293/1971/23 відносно ОСОБА_1 за ознаками ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.
ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 грн 60 коп. 
Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 , 21.11.2023 о 11 год. 10 хв. в с-щі Черняхів, по вул. Житомирська, 19а, керував авто Volkswagen Touran, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування Малинським районним судом від 16.03.2023 протягом року відповідно до постанови БАД №563551 від 07.09.2023, за що передбачена відповідальність ч.5 ст. 126 КУпАП. 
Цього ж дня, ОСОБА_1 , 21.11.2023 о 11 год. 10 хв. в с-щі Черняхів, по вул. Житомирська, 19а, керував авто Volkswagen Touran, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, розширені зіниці, від проходження тесту на встановлення наркотичних речовин в мед закладі відмовився на нагрудний пристрій поліцейського №3, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Міхненко С.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати та провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що постанова від 23.11.2023 за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 оскаржується в Малинському районному суді Житомирської області. Зазначає, що жодних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом до матеріалів справи не надано, а відеозапис не є належним доказом. Вважає, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП можливо лише у випадку повторного вчинення правопорушень, передбачених ч.ч. 2-4 ст. 126 КУпАП. Однак, матеріали справи не містять доказів повторності правопорушення, зокрема, до матеріалів справи не додано постанови про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.ч. 2-4 ст. 126 КУпАП протягом року.
Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що апеляційна скарга подана в строк на апеляційне оскарження, але постановою Житомирського апеляційного суду від 09.07.2024 апеляційна скарга повернута, у зв`язку із відсутністю клопотання про поновлення. Повторна апеляційна скарга подана 15.07.2024 через засоби поштового зв`язку.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
В судове засідання ОСОБА_1 та захисник – адвокат Міхненко С.С. не з`явились, від останнього надійшла заява, в якій він просив провести розгляд справи за їх відсутності, апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.
З метою недопущення затягування і відкладення судового розгляду на строк, який перевищує строк розгляду справи встановлений законом, враховуючи практику Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004, «Пономарьов проти України» від 03.04.2008), та у відповідності до положень ч. 6 ст. 294 КУпАП, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності вищевказаних осіб. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог статтей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Обґрунтовуючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд першої інстанції у мотивувальній частині постанови послався лише на те, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 171732 від 21.11.2023. 
Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, виходячи із наступного.
Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За змістом частини першої статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Відповідно до диспозиції частин 2, 3, 4 ст. 126 КУпАП, передбачено відповідальність за: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Положеннями ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті.
Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №171732 від 21.11.2023, ОСОБА_1 21 листопада 2023 року, о 11 год. 10 хв. в с-щі Черняхів, по вул. Житомирська, 19а, керував авто Volkswagen Touran, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування Малинським районним судом від 16.03.2023 протягом року відповідно до постанови БАД №563551 від 07.09.2023, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с. 15).
Відповідно до пунктів 4, 5 розділу VII «Особливості оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, вчинені повторно» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.
Так, відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 1061, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 1162, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 1211, 1212, частини перша і друга статті 1213, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 1241, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, стаття 1273, частини перша і друга статті 1274, статті 128 - 129, частина перша статті 1321, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 1331, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 1521, статті 161, 1644, стаття 1751 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 1811, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Аналогічні вимоги закріплено у п. 4 Розділу І Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою і другою статті 121-3, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Аналіз даної норми законодавства свідчить про те, що суд не вправі самостійно збирати докази винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Тобто, у матеріалах справи взагалі відсутні постанови винесені уповноваженими працівниками патрульної поліції відповідно до вимог КУпАП про накладення адміністративних стягнень у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.ч. 1-4 ст. 126 КУпАП.
Покликання уповноважених осіб в протоколі серії ААД №171732 від 21.11.2023 на те, що ОСОБА_1 будучи позбавлений права керування Малинським районним судом від 16.03.2023 протягом року відповідно до постанови БАД №563551 від 07.09.2023 не є доказом повторності вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до постанови Малинського районного суду від 16.03.2023 у справі 283/547/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, остання знаходиться у відкритому доступі.
Таким чином, в матеріалах справи взагалі відсутні належні та допустимі докази кваліфікації дій ОСОБА_1 , зокрема, повторності. 
Окрім цього, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суд першої інстанції наведених вище вимог закону в повній мірі не дотримався, оскільки не звернув уваги на неналежне оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення органом, який склав протокол, та прийняв рішення у справі.
З протоколу по адміністративне правопорушення серії ААД №171732 від 21.11.2023, який міститься в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 , 21.11.2023 о 11 год. 10 хв. в с-щі Черняхів, по вул. Житомирська, 19а, керував авто Volkswagen Touran, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування Малинським районним судом від 16.03.2023 протягом року відповідно до постанови БАД №563551 від 07.09.2023, чим порушив вимоги п._______ Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, тобто рядок п. ПДР взагалі не заповнений (а.с. 15).
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, який є підставою для висунутого обвинувачення, однак може визнаватись джерелом доказів у справі лише за умови його відповідності вимогам ст. ст. 254-256 КУпАП.
Оскільки, вказаний протокол складено з порушення вимог чинного законодавства, апеляційний суд вважає їх недопустимими доказами у справі, який не може бути прийнятий судом та бути належним підтвердженням вчинення правопорушень.
Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення серед інших питань вирішує, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Суд першої інстанції не мав підстав для розгляду справи на підставі вищезазначених протоколів, однак в порушення вимог ст. 278 КУпАП на зазначені недоліки протоколу про адміністративне правопорушення уваги не звернув.
Слід зазначити, що вищевказана неправильність не може бути усунута судом, оскільки суд апеляційної інстанції розглядає провадження тільки в межах апеляційної скарги і позбавлений можливості самостійно формулювати зміст висунутого обвинувачення.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.
Відеозапис з фіксацією обставин події не усуває суперечність зазначених доказів.
Таким чином, доводи апеляційної скарги в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП щодо відсутності доказів повторності, знайшли своє підтвердження.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В п. 39 Рішення ЄСПЛ «Лучанінова проти України» Суд зробив висновок, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушив заявник у зазначеній справі, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням, Суд вважає, що провадження, про яке йдеться (справа про адміністративне правопорушення), є кримінальним для цілей застосування Конвенції. 
Згідно зі статтею 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, згідно протоколу серії ААД №171732 від 21.11.2023. Всі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №171732 від 21.11.2023 стосовно ОСОБА_1 відомості підтверджуються доказами у справі, які не можна визнати допустимими, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП. Тому постанова суду в цій частині підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
Відносно правопорушення за протоколом серії ААД №171731 від 21.11.2023 року суд зазначає наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вчинене повторно, протягом року, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у медичному закладі.
Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ААД № 1717131 від 21.11.2023 вбачається, що ОСОБА_1 , 21 листопада 2023 року о 11 год. 10 хв. в с-щі Черняхів, по вул. Житомирська, 19а, керував авто Volkswagen Touran, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, розширені зіниці, від проходження тесту на встановлення наркотичних речовин в мед закладі відмовився на нагрудний пристрій поліцейського №3, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).
Мотивуючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції у мотивувальній частині постанови послався на те, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ААД №171731 від 21.11.2023 (а.с. 2), копією постанови серії БАД №953213 від 21.11.2023, доданої до матеріалів справи, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн (а.с. 4); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 6), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.11.2023 (а.с. 7); відеозаписом з відео реєстратора поліцейського (а.с. 12), з яких слідує, що водій ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я відмовився, факт керування транспортним засобом не заперечував. Слід зауважити, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом постанови про накладення адміністративного стягнення та протоколу про адміністративне правопорушення без будь-яких зауважень щодо можливих неправомірних дії працівників поліції, від пояснень та підпису відмовився. 
Приймаючи постанову, районний суд дійшов висновку про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 130 на ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування цих висновків суд послався на матеріали справи, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме: до матеріалів справи не додано постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Разом з тим, суд вбачав в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
При цьому, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п. 12).
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З огляду на ці докази, суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що жодних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом до матеріалів справи не надано, спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що уповноважена особа повідомляє ОСОБА_1 про те, що рухаючись по вул. Житомирська в смт. Черняхів останній керував автомобілем Volkswagen Touran, д.н.з. НОМЕР_2 , як там далі на, що ОСОБА_1 відповів «13, а далі не пам`ятаю», поліціянт доповнив « НОМЕР_1 » та перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1. ПДР, за що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 4), останній не заперечував цього факту на відеозаписі. Будь-яких заперечень щодо дій працівників поліції відносно його зупинки, як і керування ним автомобілем ОСОБА_1 не виказував.
З урахуванням наведеного подальші дії працівників поліції вчинені у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735. 
Покликання у апеляційній скарзі на те, що постанова від 23.11.2023 за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 оскаржується в Малинському районному судді Житомирської області не тягне за собою наслідків закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Відеозаписом підтверджується те, що останньому зміст постанови та протоколу за ч. 2 ст. 130 КУпАП зачитано вголос, проте від отримання постанови та протоколу ОСОБА_1 відмовився. 
Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані обґрунтовані висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозаписам, як належним та допустимим доказам та які не мають ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи. З урахуванням наведеного, судом першої інстанції надано належну оцінку факту не безперервності відеозапису на предмет його належності та достатності для встановлення обставин справи. 
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права в цій частині. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, постанова судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 підлягає частковому скасуванню.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Черняхівського районного суду Житомирської області від 27 травня 2024 року.
Апеляційну скаргу адвоката Міхненка Сергія Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Постанову судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 27 травня 2024 року скасувати в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та провадження в цій частині закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В іншій частині постанову судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 27 травня 2024 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь