ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 грудня 2024 року           справа №200/3987/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року (повне судове рішення складено 08 серпня 2024 року) у справі № 200/3987/24 (суддя в І інстанції Череповський Є.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

                                                           УСТАНОВИВ:

17.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - ГУ ПФУ в Донецькій області), в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області № 047250019019 від 15.05.2024, в якому відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ; 
зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувати стаж ОСОБА_1 з 01.02.1990 по 01.02.2001, як пільговий, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 01.01.1985, з урахуванням довідки № 18 від 25.04.2024, з 03.03.2001 по 11.11.2008, з 01.04.2009 по 29.11.2012, з 02.04.2013 по 29.11.2013, з 01.04.2014 по 09.11.2017, з 04.04.2018 по 15.02.2024, як пільговий, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 01.01.1985, з урахуванням довідки № 3 від 15.02.2024;
зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з 08.05.2024.
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 08.05.2024 звернувся через вебпортал пенсійного фонду до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
16.05.2024 отримав рішення відповідача від 15.05.2024 № 047250019019, з якого дізнався, шо йому відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, де зазначено, що вік заявника на дату звернення становить 55 років 09 місяців. Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж заявника на дату звернення становить 36 років 07 місяців 25 днів, пільговий стаж відсутній. До пільгового стажу не зараховані періоди роботи згідно пільгових довідок № 18 від 25.04.2024 та №3 від 15.02.2024, оскільки довідки не відповідають вимогам Постанови № 637 від 12.08.1993 «Про порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі – Порядок № 637), а саме відсутній підпис начальника відділу кадрів, відсутнє посилання на ст. 50 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV). Вважав, що вказане рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а стаж роботи зарахуванню до пільгового стажу.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Донецькій області № 047250019019 від 15.05.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 . 
Зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 08.05.2024 зарахувавши до його пільгового стажу передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV періоди роботи з 01.02.1990 по 01.02.2001, з 03.03.2001 по 11.11.2008, з 01.04.2009 по 29.11.2012, з 02.04.2013 по 29.11.2013, з 01.04.2014 по 09.11.2017, з урахування правової оцінки наданої судом.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Апелянт зазначає, що до пільгового стажу не зараховані: період роботи згідно пільгової довідки № 18 від 25.04.2024 з 01.02.1990 по 01.02.2001 в радгоспі «Побєда», оскільки довідка не відповідає вимогам Порядку № 637, а саме відсутній підпис начальника відділу кадрів, відсутнє посилання на ст. 50 Закону № 1058-IV; періоди роботи згідно з пільговою довідкою № 3 від 15.02.2024 з 03.03.2001 по 11.11.2008, з 01.04.2009 по 29.11.2012, з 02.04.2013 по 29.11.2013, з 01.04.2014 по 09.11.2017, з 04.04.2018 по 15.02.2024 в ТзОВ «Лебедине», оскільки довідка не відповідає вимогам Порядку № 637 - відсутній підпис начальника відділу кадрів, інформація про те, що в штатному розписі відсутня посада начальника відділу кадрів заявником не надавалась.
Довідки № 18 від 25.04.2024 та № 3 від 15.02.2024 про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в якості тракториста машиніста підлягають підтвердженню первинними документами.
Право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах у заявника відсутнє, у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу представником позивача висловлено згоду з рішенням місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 .
Згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_3 позивач в спірні періоди працював:
13.03.1989 прийнятий трактористом в колгосп «Побєда»;
01.02.1992 колгосп «Побєда» перейменовано в сільгосппідприємство «Побєда» Нікопольського заводу феросплавів;
01.02.1992 звільнений за переведенням до НЗФ;
01.02.1992 прийнято за переведення трактористом в тракторну бригаду №3 в сільгосппідприємство «Побєда» Нікопольського заводу феросплавів;
15.09.2000 у зв`язку з реорганізацією радгоспу «Побєда» в КСП «Побєда» звільнений переводом в КСП «Побєда» трактористом бригади №3;
02.03.2001 звільнений за власним бажанням;
03.03.2001 прийнятий на роботу трактористом в ТОВ СГП «Лебедине»;
11.11.2008 звільнений за згодою сторін;
01.04.2009 прийнятий трактористом-машиністом в ТОВ СГП «Лебедине»;
29.11.2012 звільнений за угодою сторін;
02.04.2013 прийнятий трактористом-машиністом в ТОВ СГП «Лебедине»;
29.11.2013 звільнений за угодою сторін;
01.04.2014 прийнятий трактористом-машиністом в ТОВ СГП «Лебедине»;
09.11.2017 звільнений за угодою сторін;
04.04.2018 прийнятий трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва в ТОВ СГП «Лебедине».
Запис про звільнення відсутній.
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №18 від 25.04.2024, Позивач в період з 01.02.1990 по 01.02.2001 працював повний робочий день трактористом-машиністом в тракторній бригаді №3 радгоспу «Побєда» та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду у рослинництві. Зазначені періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №3 від 15.02.2024, виданої ТОВ СГП «Лебедине», позивач в період з 03.03.2001 по 11.11.2008. З 01.04.2009 по 29.11.2012, з 02.04.2013 по 29.11.2013, з 01.04.2014 по 09.11.2017, з 04 квітня 2018 року по теперішній час працював повний робочий день трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду у рослинництві. Зазначені періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
08.05.2024 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком.
За принципом екстериторіальності вказану заяву було розглянуто ГУ ПФУ в Донецькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 15.05.2024 № 047250019019 позивачеві відмовлено в призначенні пенсії відповідно до підпункту 3 пункту 2 статті 114 Закон № 1058-IV, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж заявника на дату звернення становить 36 років 07 місяців 25 днів, пільговий стаж відсутній. Вік заявника на дату звернення становить 55 років 09 місяців.
До пільгового стажу не зараховані: 
період роботи згідно пільгової довідки № 18 від 25.04.2024 з 01.02.1990 по 01.02.2001 в радгоспі «Побєда», оскільки довідка не відповідає вимогам Порядку № 637, а саме:
відсутній підпис начальника відділу кадрів, відсутнє посилання на ст.50 Закону № 1058-IV; 
періоди роботи згідно з пільговою довідкою № 3 від 15.02.2024 з 03.03.2001 по 11.11.2008, з 01.04.2009 по 29.11.2012, з 02.04.2013 по 29.11.2013, з 01.04.2014 по 09.11.2017, з 04.04.2018 по 15.02.2024 в ТзОВ «Лебедине», оскільки довідка не відповідає вимогам Порядку: відсутній підпис начальника відділу кадрів, інформація про те, що в штатному розписі відсутня посада начальника відділу кадрів заявником не надавалась. 
Довідки № 18 від 25.04.2024 та № 3 від 15.02.2024 про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в якості тракториста машиніста підлягають підтвердженню первинними документами.
Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) містять інформацію про нараховану заробітну плату, сплату страхових внесків (єдиного внеску) та про спеціальний стаж позивача за періоди роботи з 01.1998 по 09.2023, за кодом підстави «ЗП3013В1».
Вважаючи таке рішення відповідача протиправними позивач звернувся до суду.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходив з наступного.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон № 1058-1V.
Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Відповідно до положень частини першої статті 1 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
До набрання чинності Законом № 1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII.
Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно із частиною третьою статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується також, зокрема, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
При цьому, слід зазначити, що положеннями статті 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.
Положеннями статті 62 Закону № 1788-XII та пункту 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
В силу вимог абзацу 1 пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Додатково в довідці наводяться такі відомості, зокрема, стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.
За змістом пунктів 1, 2 роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України № 7 від 20 січня 1992 року «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства» відповідно до статті 13 (пункт «в») Закону № 1788-XII правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються машиністи-трактористи, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства.
До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві.
Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо). Віднесення господарства до підприємств сільського господарства, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, провадиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.
Трактористи допоміжних сільських господарств, які не мають самостійного балансу і знаходяться в складі промислових, будівельних, транспортних та інших підприємств і організацій, мають право на пільгову пенсію при виконанні умов, передбачених пунктом 1 цього роз`яснення.
Зі змісту довідки встановленої форми згідно додатку до цього роз`яснення слідує, що в ній повинно бути зазначено періоди роботи трактористом-машиністом та те, що він був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві або на протязі календарного року в тваринництві, і вказано, що зазначені періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з пунктом «в» статті 13 Закону № 1788-XII.
Виходячи з положень зазначених норм, визначальними обставинами для визначення пільгового стажу є встановлення фактів роботи позивача на посаді тракториста-машиніста та його безпосередньої зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 439/1148/17.
Як передбачено частиною п`ятою статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, зміст наведених норм дає підстави стверджувати, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи.
З аналізу зазначеного положення вбачається, що застосування норм Порядку № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників. Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею відповідних робіт, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.
Викладе зумовлює висновок суду, що надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно лише у випадку відсутності трудової книжки або коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.
Вказане відповідає висновкам Верховного Суду в постанові від 22 березня 2018 року у справі № 208/235/17 (2-а/208/105/17), від 31 березня 2020 року у справі № 678/65/17.
При зверненні до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії позивачем надано копію трудової книжки серії НОМЕР_3 , з якої вбачається, що позивач в спірні періоди працював:
13.03.1989 прийнятий трактористом в колгосп «Побєда»;
01.02.1992 колгосп «Побєда» перейменовано в сільгосппідприємство «Побєда» Нікопольського заводу феросплавів;
01.02.1992 звільнений за переведенням до НЗФ;
01.02.1992 прийнято за переведення трактористом в тракторну бригаду №3 в сільгосппідприємство «Побєда» Нікопольського заводу феросплавів;
15.09.2000 у зв`язку з реорганізацією радгоспу «Побєда» в КСП «Побєда» звільнений переводом в КСП «Побєда» трактористом бригади №3;
02.03.2001 звільнений за власним бажанням;
03.03.2001 прийнятий на роботу трактористом в ТОВ СГП «Лебедине»;
11.11.2008 звільнений за згодою сторін;
01.04.2009 прийнятий трактористом-машиністом в ТОВ СГП «Лебедине»;
29.11.2012 звільнений за угодою сторін;
02.04.2013 прийнятий трактористом-машиністом в ТОВ СГП «Лебедине»;
29.11.2013 звільнений за угодою сторін;
01.04.2014 прийнятий трактористом-машиністом в ТОВ СГП «Лебедине»;
09.11.2017 звільнений за угодою сторін;
04.04.2018 прийнятий трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва в ТОВ СГП «Лебедине».
Запис про звільнення відсутній.
Отже, позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, а ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.
Також робота за посадою тракториста-машиніста підтверджується довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №18 від 25.04.2024 та №3 від 15.02.2024, відповідно до яких, позивач в період з 01.02.1990 по 01.02.2001 з 03.03.2001 по 11.11.2008. З 01.04.2009 по 29.11.2012 , з 02.04.2013 по 29.11.2013, з 01.04.2014 по 09.11.2017, з 04 квітня 2018 року по теперішній час працював повний робочий день трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду у рослинництві. Зазначені періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з п. «в» ст. 13 Закону № 1788-XII.
Так, відповідачем не заперечується, що відповідно до записів трудової книжки період роботи позивача за посадою тракториста зараховано до його страхового стажу.
Позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію за віком відповідно до пп. 3 п. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV.
Окрім того, як вбачається з виписки з індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача форми ОК-5, сформованої відповідачем, у період з 01.1998 по 09.2023, позивач має спеціальний стаж за кодом ЗПЗ013В1.
Згідно з довідниками кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України, затвердженогопостановами правління Пенсійного фонду України 05 листопада 2009 року №26-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2009 року за №1136/17152, 08 жовтня 2010 року№22-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 1 листопада 2010 року за №1014/18309.
Згідно зазначеного довідника код підстави ЗПЗ013В1 – це трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства,  чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Таким чином, в системі персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України наявні відомості, що позивач у спірних періодах працював на роботах які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Разом із цим, в оскаржуваному рішенні відповідачем зазначено, що до пільгового стажу роботи за посадою тракториста-машиніста не зараховано період роботи згідно період роботи згідно пільгової довідки № 18 від 25.04.2024 з 01.02.1990 по 01.02.2001 в радгоспі «Побєда», оскільки довідка не відповідає вимогам Порядку № 637, а саме відсутній підпис начальника відділу кадрів, відсутнє посилання на ст.50 Закону № 1058-IV; 
періоди роботи згідно з пільговою довідкою № 3 від 15.02.2024 з 03.03.2001 по 11.11.2008, з 01.04.2009 по 29.11.2012, з 02.04.2013 по 29.11.2013, з 01.04.2014 по 09.11.2017, з 04.04.2018 по 15.02.2024 в ТОВ «Лебедине», оскільки довідка не відповідає вимогам Порядку № 637, відсутній підпис начальника відділу кадрів, інформація про те, що в штатному розписі відсутня посада начальника відділу кадрів заявником не надавалась.
Слід зауважити, що відповідач користуючись наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різними способами та засобами для дотримання своїх зобов`язань, взагалі не врахував ступінь втрати однієї сторони, в даному випадку позивача, його конституційного права на пенсійне забезпечення.
Місцевий суд слушно критично поставився до доводів пенсійного органу, що спірні періоди не можуть бути зараховані до пільгового з тієї причині, що довідка не містить підписів начальника відділу кадрів та посилання на статтю 50 Закону № 1058-IV, виходячи з наступного.
Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.
Тобто, в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 27 лютого 2019 року у справі № 423/3544/16-а та від 11 липня 2019 року у справі №242/1484/17, від 31 березня 2020 року у справі № 127/16245/17.
Відповідно до п. 20 Порядку № 637 обов`язок щодо оформлення (заповнення) такої довідки покладений на підприємство, в якому працював позивач, або його правонаступника.
Слід зауважити, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи уточнюючої довідки.
Як встановлено вище, відповідно до довідок №18 від 25.04.2024 та №3 від 15.02.2024 позивач в період з 01.02.1990 по 01.02.2001 з 03.03.2001 по 11.11.2008. З 01.04.2009 по 29.11.2012, з 02.04.2013 по 29.11.2013, з 01.04.2014 по 09.11.2017, з 04 квітня 2018 року по теперішній час працював повний робочий день трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду у рослинництві. Зазначені періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з п. «в» ст. 13 Закону № 1788-XII. Довідки містять печатки та підписи директора та головного бухгалтера, посилання на первинні документи. Доказів протилежного відповідачем суду не надано.
Крім того, слід зауважити, що згідно з частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (зі змінами), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).
На підставі пункту 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:
ідентифікує заявника (його представника);
надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;
реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;
уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;
проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного трудового стажу. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;
з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;
повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;
сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;
надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;
повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія;
видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;
повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно норм пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Однак, в спірному рішенні не зазначено, що відповідач надсилав запити до ТОВ «Перемога» та ТОВ «Лебедине», в якому працював позивач у спірні періоди, з метою уточнення інформації про факт роботи позивача на посаді тракториста-машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства.
Слід зазначити, що наявні у документах на підтвердження трудового стажу формальні неточності, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2019 року у справі № 593/283/17.
Крім того, відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 64 Закону № 1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право:
отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України;
проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.
Водночас, жодних доводів та/або належних та допустимих доказів на їх підтвердження щодо вчинення відповідачем дій в межах наведених повноважень у законодавчо встановлений спосіб з отримання відомостей, необхідних для виконання відповідачем функцій, передбачених зазначеними Законами України, відповідачем суду не наведено та не надано.
Наведена бездіяльність відповідача свідчить про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання, як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується статтею 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.
Крім того, слід звернути увагу на те, що обставини щодо незарахування періоду роботи, зазначені відповідачем, не спростовують факту самої роботи трактористом-машиністом, а отже юридичний факт роботи позивача протягом спірного періоду часу на посаді тракториста є підтвердженим належними та допустимими доказами.
За таких обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення довідки та інших документів щодо відомостей про період роботи на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, що вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.
Так, єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист.
До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.
Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.
Таким чином, умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV є:
- виконання особою робіт на посаді тракториста-машиніста;
- безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства;
- досягнення відповідного віку;
- наявність кількості відповідного стажу.
За відсутності хоча б однієї з цих умов призначення пенсії відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV неможливе.
Саме такі висновки наведені Верховним Судом в постановах від 27 лютого 2018 року у справі № 681/813/17, від 10 травня 2018 року у справі № 196/1004/14-а, від 27 квітня 2020 року у справі № 648/1613/17.
Досягнення позивачем на день звернення за призначенням пенсії 55 річного віку, як того вимагає пункт 3 другої статті 114 Закону № 1058-IV, що підтверджено паспортом громадянина України, та не заперечується відповідачем.
Водночас, матеріалами справи підтверджено, що записи в трудовій книжці серії НОМЕР_3 , відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування та пільгові довідки підтверджують пільговий характер роботи позивача, що надає право на його включення до спеціального трудового стажу та спростовують твердження відповідача про відсутність такого.
Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу не врахував всіх обставин, які мають значення для прийняття рішення.
З огляду на зазначене, оскільки факт перебування на роботах, що дають право на призначення пенсії підтверджується, насамперед, відповідними записами у його трудовій книжці, слід констатувати, що рішення № 047250019019 від 15.05.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком позивачу прийнято відповідачем без дотримання положень статті 2 КАС України та статті 46 Конституції України, отже, є протиправним та підлягає скасуванню.
Таким чином, після скасування судом рішення, саме відповідач зобов`язаний, з урахуванням зроблених висновків суду, зарахувати до пільгового стажу позивача спірні період роботи з 01.02.1990 по 01.02.2001, з 03.03.2001 по 11.11.2008, з 01.04.2009 по 29.11.2012, з 02.04.2013 по 29.11.2013, з 01.04.2014 по 09.11.2017, з 04.04.2018 по 15.02.2024.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно із частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З урахування положень ст. 245 та ст. 9 КАС України, місцевий суд дійшов правильного висновку про застосування більш ефективного способу захисту порушеного права позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 047250019019 від 15.05.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язання а повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 08.05.2024 зарахувавши до його пільгового стажу передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV періоди роботи з 01.02.1990 по 01.02.2001, з 03.03.2001 по 11.11.2008, з 01.04.2009 по 29.11.2012, з 02.04.2013 по 29.11.2013, з 01.04.2014 по 09.11.2017, з урахування правової оцінки наданої судом.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з обранням відповідного способу захисту.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року у справі № 200/3987/24 – залишити без змін.
Повне судове рішення –19 грудня 2024 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          Т. Г. Гаврищук