ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2842/24 Справа № 175/7279/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Заборський  В. О. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко  О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 листопада 2024 року                                                                м. Дніпро

       Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Нестерчука С.В. на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2024 року, щодо:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 

В С Т А Н О В И В:

       Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
       При обставинах, встановлених місцевим судом, 27.03.2024 о 00-35 год. біля будинку № 2б по вул. Ювілейна у с. Старі Кодаки Дніпропетровської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився за його згодою у встановленому порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Drager під відеозапис, результат якого становить 1,61 ‰. Керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
       В апеляції:
       - адвокат Нестерчук С.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

       В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що справа була розглянута 26 червня 2024 року за відсутності ОСОБА_1 , копії постанови він не отримував. Вказує, що про існування постанови він дізнався 06 серпня 2024 року із загально доступних джерел та наступного для подав апеляційну скаргу. Далі, 06 вересня 2024 року постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу було повернуто, після чого, 24 вересня апеляційну скаргу було повторно подано до суду. 
       Вимоги апеляційної скарги по суті мотивує тим, що справу було розглянуто без участі ОСОБА_1 , без з`ясування необхідності реалізації права на захист, а також без надання можливості ознайомитися з матеріалами справи до наявними доказами. 
       Зазначає, що в оскарженій постанові відсутні посилання на здійснення фіксації відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду в медичному закладі. 
       Крім того, адвокат посилається на те, що при складанні протоколу було порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки йому не було роз`яснено права. 
       Про час, дату та місце судового засідання ОСОБА_1 та його представник повідомлені належним чином, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, а тому, їх неявка, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є перешкодою для розгляду справи.
       Перевіряючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження вищезазначеної постанови, враховую, що справа була розглянута 26 червня 2024 року за відсутності ОСОБА_1 також враховую, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому позбавлений можливості на власний розсуд розпоряджатися своїм часом, що є поважною причиною неприбуття до судового засідання. За наведених обставин, з урахуванням необізнаність із прийняттям судового рішення саме 26 червня 2024 року, з метою не порушення права ОСОБА_1 на захист, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та розглянути апеляційну скаргу по суті.
       Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, виходжу з наступного.
       Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. 
       З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
       При винесенні оскаржуваної постанови суддею суду першої інстанції вказані вимоги були дотримані і його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
       Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.
       Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
       Висновок суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративні правопорушення серії ААД № 691600 від 27 березня 2024 року, складним у відповідності до ст. 256 КУпАП, яким зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; роздруківкою з приладу “Драгер”, відповідно до якої, у ОСОБА_1 виявлено алкогольне сп`яніння, результат 1,61 ‰; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого, у ОСОБА_1 виявлено стан сп`яніння, результат 1,61 ‰, з результатом якого ОСОБА_1 згоден; рапортом інспектора УПП в Дніпропетровській області, відповідно до якого, за порушення комендантської години було зупинено транспортний засіб, в ході спілкування, у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Водію було запропоновано пройти тест на приладі “Драгер”, результат 1,61 ‰; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, відповідно до якого ОСОБА_1 добровільно пройшов огляду на стан алкогольного сп`яніння на приладі “Драгер”, результат якого 1,61 ‰, при цьому не вказував на жодні зауваження щодо незгоди з таким результатом огляду, а також не вказував на порушення порядку його огляду на стан алкогольного сп`яніння з боку працівників поліції. 
       Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
       Таким чином, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами, дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП. 
       Що стосується доводів апеляційної скарги в тій частині, що суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , то слід зазначити, що чинний КУпАП не містить застережень щодо розгляду даної категорії справ за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
       Крім того, зазначена обставина могла бути нівельована під час апеляційного перегляду, зокрема, первинно розгляд справи був призначений на 20 листопада 2024 року, однак до апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, а від його представника надійшла заява про відкладення розгляду справи. Далі, справа була призначена на 27 листопада 2024 року, з належним повідомлення учасників справи, однак ОСОБА_1 та його представник повторно до апеляційного суду не з`явилися, заяв про відкладення не надавали.
       Таким чином, ОСОБА_1 та його представнику було надано часу та можливостей для реалізації своїх процесуальних прав безпосередньо в судовому засіданні під час апеляційного перегляду, однак останні таким своїм правом не скористалися, що в розумінні положень ч. 6 ст. 294 КУпАП, не свідчить про порушення права ОСОБА_1 на захист або обмеження доступу до правосуддя. 
       Також не є прийнятними і зауваження адвоката щодо відсутні посилання на здійснення фіксації відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду в медичному закладі, оскільки згідно відеозапису, ОСОБА_1 фактично погодився із результатом приладу “Драгер” та не оскаржував його, що також підтверджується і його особистим підписом в акті огляду, а тому і не було підстав виконувати вимоги абз. 3 ст. 266 КУпАП, відповідно до яких, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
       Крім того, ОСОБА_1 повідомляв співробітникам поліції, що він дійсно випив більше однієї пляшки пива.
       Також є безпідставними зауваження адвоката в тій частині, що ОСОБА_1 не був ознайомлений з його правами та можливістю скористуватися правовою допомогою, оскільки сам ОСОБА_1 особисто поставив відповідний підпис в графі протоколу про ознайомлення з правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. 
       Таким чином, з огляду на вищенаведене, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого адміністративного правопорушення, є доведеною поза розумним сумнівом.        
       З огляду на викладене, накладене на  ОСОБА_1 стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді, без змін.        
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

       Поновити адвокату Нестерчуку С.В. строк на апеляційне оскарження.
       Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Нестерчука С.В., - залишити без задоволення.
       Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2024 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП , - залишити без змін.

       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                  О.М. Кононенко