ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року	Львів	Справа № 140/792/24 пров. № А/857/16541/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді                                     Курильця А.Р., 
суддів                                                           Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року в справі № 140/792/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції – Костюкевич С.Ф.,
час ухвалення рішення – 04.06.2024 року,
місце ухвалення рішення – м.Луцьк,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

                                                          ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі – ГУ ПФУ у Волинській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області (далі – ГУ ПФУ у Івано-Франківській області) про визнання протиправним та скасування рішення № 032150003024 від 23.08.2023 про відмову призначенні пенсії; зобов`язання призначити пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту звернення до пенсійного органу – 16.08.2023, зарахувавши до страхового та пільгового стажу період роботи електрогазозварником у Кримнівському ПМК-197 в с. Мартиновичі Поліського р-ну Київської області з 20.07.1987 по 02.01.1988 року.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області № 032150003024 від 23.08.2023 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 16.08.2023, зарахувавши до страхового та пільгового стажу період роботи з 20.07.1987 по 02.01.1988 електрогазозварником у Кримнівському ПМК-197 в с. Мартиновичі Поліського р-ну Київської області та до страхового стажу період роботи з 07.12.1989 по 10.02.2000 електрогазозварником у ВАТ Володимир-Волинського РТП м. Володимир-Волинський Волинської області.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач – ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що із трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , дата заповнення 25.07.1987 року, вбачається, що на титульному аркуші трудової книжки прізвище ім`я по батькові на російській мові вказано « ОСОБА_2 », однак, згідно паспорта громадянина України, на 2 сторінці де є переклад прізвища на російську мову прізвище на російській мові значиться « ОСОБА_3 ». На титульному аркуші виправлення щодо прізвища завірені належним чином відсутні. Зазначає, що позивачем не надано доказів того, що він, звертався на підприємство за останнім місцем роботи із заявою щодо зміни записів у трудовій книжці про його прізвище, а йому було відмовлено у внесенні таких змін або заява залишилась без відповіді. У зв`язку із цим, записи наданої трудової книжки НОМЕР_1 не підтверджують трудовий стаж ОСОБА_1 та не можуть враховуватись при призначенні пенсії за віком. Твердить також, що позивачем не надано первинних документів про період участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також у позивача відсутній необхідний страховий стаж. Також скаржник зазначає про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно посвідчення серії НОМЕР_2 , виданим 17.03.1993 Волинською обласною державною адміністрацією, є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, 2 категорії.
Так, 16.08.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Однак, 23.08.2023 ГУ ПФУ у Івано-Франківській області за принципом екстериторіальності прийняло рішення №032150003024, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії. Підставою для відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку зазначено, що в документах ЕПС відсутня довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 року № 122, або довідки військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка з архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувалися роботи у зоні відчуження.
Також, як слідує із форми РС-право № НОМЕР_3 ОСОБА_1 ГУ ПФУ у Івано-Франківській області не зарахувало до страхового та пільгового стажу позивача період роботи з 20.07.1987 по 02.01.1988 електрогазозварником у Кримнівському ПМК-197 в с. Мартиновичі Поліського р-ну Київської області, з 07.12.1989 по 10.02.2000 у ВАТ Володимир-Волинському РТП, оскільки зазначене прізвище власника на титульній сторінці не відповідає паспортним даним.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №796-XII).
Відповідно до статті 49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Статтею 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»  передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого  статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів, передбачено зменшення віку на 8 років.
Відповідно до  ст. 10 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з положеннями  ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», документами, які підтверджують статус громадян та дають право користуватись пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС».
Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого  постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року  № 22-1  передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм  статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Відповідно до архівної довідки Об`єднаного трудового архіву сіл, селища Старовижівської селищної ради № Ц-261/01.15 від 01.08.2023 ОСОБА_1 з 14.04.1987 по 18.07.1987 проходив навчальну практику в Кримнівському ПМК-197 та з 28.09.1987 по 04.01.1988 працював електрогазозварником у Кримнівському ПМК-197 в с. Мартиновичі Поліського р-ну Київської області, тобто виконував роботи в зоні відчуження за професією, посадою, що передбачена Списком № 1 розділ ХХІІ підрозділ 2, позиції 1.2а, підстава: наказ начальника Кримнівському ПМК-197 від 22.07.1987 № 86/4, від 28.09.1987 № 117/5.
Згідно архівної довідки № Ц-263/01.15 від 01.08.2023 про заробітну плату, ОСОБА_1 отримував заробітну плату помісячно працюючи в Кримнівському ПМК-197.
Дослідженою судом довідкою № 5 від 05.02.1993 виданою Старовижівської пересувною механізованою колоною № 197 також підтверджується за період роботи ОСОБА_1 з 04.08.1987 по 27.08.1987 в зоні відчуження в населеному пункті с. Весняне, Поліського району Київської області, за яку виплачена заробітна плата в сумі 408,84 крб. в двохкратному розмірі.
Також згідно довідки № 124 від 25.02.1992 виданої ВК Мартиновецької сільської ради народних депутатів Поліського району Київської області ОСОБА_1 проходив культурно-технічні роботи в селах 30-ти кілометрової зони с. Весняне в колгоспі «Родина» Поліського району Київської області з 04.08.1987 по 27.08.1987.
Відповідно до п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого  постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 - до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм  статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
У разі неможливості подання довідки № 122 внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, для визначення права на призначення пенсії надаються інші (первинні) документи, що підтверджують період роботи в зоні відчуження: первинні документи, що підтверджують періоди перебування в зоні відчуження: довідки про періоди роботи в зоні, табелі обліку робочого часу за період роботи в зоні, подорожні листи для водіїв, копії відомостей (особових рахунків) на виплату заробітної плати; особи, що були призвані на військові збори, можуть підтвердити виконання робіт в зоні довідками військових частин про виконання робіт в зоні, архівними документами Міністерства оборони.
Згідно зі  ст.15 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»  довідки про період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є лише підставою для визнання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
З огляду на вищезазначені норми Закону, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими  Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».
Підставою для відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, як зазначено у рішенні відповідача, стала відсутність на переконання відповідача довідки за формою №122 про період участі позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (за 1987). 
Суд попередньої інстанції підставно відхилив вказані вище посилання, оскільки позивач надав докази щодо його перебування саме в зоні відчуження в цей період.
Доводи апелянта про те, що позивачем у відповідності до пп.5 п.2.1 розділу 2 Порядку подання та оформлення документів призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 первинними документами не підтверджено період його перебування у зоні відчуження, оскільки відсутня довідка про період його участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (1986-1987рр.) за формою №122 та інші первинні документи, спростовуються, оскільки позивач надав докази щодо його перебування саме в зоні відчуження в цей період, та матеріали справи містять первинні документи, в яких зазначено період роботи позивача та його участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 14.04.1987 по 18.07.1987 та з 20.07.1987 по 04.01.1988 з нарахуванням відповідної заробітної плати у підвищеному розмірі.
Таким чином, позивачем було подано документи, які в повній мірі підтверджують його перебування у відрядженні у зоні відчуження та можуть бути підставою для призначення пенсії відповідно до положень  ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 в с. Мартиновичі Поліського р-ну Київської області з 14.04.1987 по 18.07.1987 та з 28.09.1987 по 04.01.1988 приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії, що стверджується відповідним посвідченням, тому має право на надання пенсії із зменшенням пенсійного віку на вісім років та із зменшенням пенсійного віку на три роки як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який відпрацював на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим у встановленому порядку понад 10 років.
Щодо вимоги про зарахування до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 періоду роботи електрогазозварником у Кримнівському ПМК-197 в с. Мартиновичі Поліського р-ну Київської області з 20.07.1987 по 02.01.1988 та зарахування періоду роботи з 07.12.1989 по 10.02.2000 електрогазозварником у ВАТ Володимир-Волинське РТП суд зазначає наступне.
Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Згідно абзацу 2 частини 4 статті 26 Закону № 1058-IV, наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV   страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Частиною четвертою статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
При цьому відповідно до статті 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.
Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), згідно якої основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Підсумовуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у разі наявності необхідних записів у трудовій книжці щодо періодів, в тому числі навчання, жодних інших документів, необхідних для підтвердження стажу діюче законодавство від громадян не вимагає.
Як встановлено із дослідженої судом форми РС-право № НОМЕР_3 ОСОБА_1 ГУ ПФУ у Івано-Франківській області не зарахувало до страхового та пільгового стажу позивача період роботи з 20.07.1987 по 02.01.1988 електрогазозварником у Кримнівському ПМК-197 в с. Мартиновичі Поліського р-ну Київської області, а також не зарахувало до страхового стажу період роботи з 07.12.1989 по 10.02.2000 у ВАТ Володимир-Волинського РТП, оскільки зазначене прізвище власника на титульній сторінці не відповідає паспортним даним.
Із дослідженої судом трудової книжки НОМЕР_1 від 25.07.1987 вбачається, що остання видана на прізвище та ім`я « ОСОБА_1 » в графі дата народження зазначено, - « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та затверджена печаткою Кримнівської пересувної механізованої колони№ 197 та підписом керівника.
Як слідує із записів трудової книжки НОМЕР_1 від 25.07.1987 позивач:
- 20.07.1987 згідно наказу № 86 від 20.07.1987 прийнятий на роботу електрогазозварником 3 розряду до Кримнівської ПМК-197 (запис 2);
- 17.08.1987 наказом № 94 від 17.08.1987 присвоєно кваліфікацію електрогазозварника 3 розряду (запис 3);
- 02.01.1988 відповідно до наказу № 2 від 02.01.1988 звільнений з роботи у зв`язку із службою в Армії за ст. 36 п. 31 КзПП УРСР (запис 4);
- 07.12.1989 згідно наказу № 216 від 06.12.1989 прийнятий на роботу електрогазозварником 4 розряду в майстерню комбайнів ВАТ Володимир-Волинського РТП (запис 6);
- 10.02.2000 наказом № 32-к від 09.02.2000 звільнений з роботи за згодою сторін згідно ст. 36 КзПП України (запис 8).
ПКМУ № 461 від 24.06.2016 затверджено Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими умовами праці. Зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, де в розділі 33 передбачено посади електрогазозварників.
З 10.02.1983 - діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.74 № 162 (далі - Інструкція № 162). Аналогічні положення, які наведені вище із Інструкції № 58, були передбачені і в попередній Інструкції № 162.
Відповідно до абзацу першого пункту 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.
Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округа, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1. Інструкції № 162).
Згідно з абзацами другим, третім пункту 2.2. Інструкції № 16 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 162 усі записи трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1983 р.) записується 1984.05.01, в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; 05.01.1984. Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація підприємства за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).
Відповідно до пункту 2.8. Інструкції № 162 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.
Згідно з пунктом 2.9. Інструкції № 162 у розділі Відомості про роботу, Відомості про нагородження, Відомості про заохочення трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: Запис за № таким-то недійсний. Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. При наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається дублікат трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним.
Абзацом першим пункту 2.10. Інструкції № 162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані. Посилання на відповідні документи вносяться на внутрішньому боці обкладинки та засвідчуються підписом керівника підприємства чи спеціально уповноваженою ним особою і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзаци перший-третій пункту 2.12.   Інструкції № 162).
Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110.
Відповідно до пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних союзів від 06 вересня 1973 року № 656 Про трудові книжки працівників та службовців, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачу трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.
Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.
Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.
Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для обмеження належного соціального захисту громадянина.
Позивач має відповідні записи у трудовій книжці про періоди роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 275/615/17 (провадження №К/9901/768/17).
Крім того, відповідно до постанови КМУ від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).
Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
Наявність недоліків у заповненні в трудової книжки не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає їй право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Крім того, на позивача не покладено обов`язок щодо перевірки усіх реквізитів заповнення трудової книжки.
Суд правильно зазначив, що не зарахування спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Колегія суддів підтримує висновок про те, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці.
У даному випадку, доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 25.07.1987 щодо періодів роботи ОСОБА_1 відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за віком.
Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 08 лютого 2023 року в справі № 938/792/21, оскільки така постановлена в справі в порядку окремого провадження відповідно до статті 293 ЦПК України про встановлення фактів, що мають юридичне значення, щодо належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
При цьому відмова в задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивована судами виключно наявністю іншого порядку їх встановлення, що унеможливлює судовий порядок встановлення, відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України.
Колегія суддів наголошує, що в межах позовного провадження в адміністративній справі право позивача на судовий захист не обмежене таким процесуальним механізмом. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій, які вправі встановити дійсні обставини справи.
Суд зауважує, що умовою для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону 796 є наявність страхового стажу необхідної тривалості. Так, згідно абзацу першого частини першої ст. 55 Закону 796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років.
Разом із тим, суд зазначає, що дослідженої судом форми РС-право № ПС 032150003024 наданої відповідачем 2 з відзивом вбачається, що страховий стаж ОСОБА_1 , який був зарахований відповідачем за оскаржуваним рішенням становить 12 років 07 місяці 04 дні, а при зобов`язанні судом зарахування періодів роботи з 20.07.1987 по 02.01.1988 електрогазозварником у Кримнівському ПМК-197 в с. Мартиновичі Поліського р-ну Київської області та електрогазозварником з 07.12.1989 по 10.02.2000 у ВАТ Володимир-Волинського РТП до страхового стажу такий буде становити 23 роки 04 місяці 22 дні.
Статтею 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів, передбачено зменшення віку на 8 років.
Таким чином, необхідними умовами для отримання права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 8 років є: 1) набуття особою в установленому законом порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який працював у зоні відчуження у 1987 році не менше 14 календарних днів; 2) наявність у такої особи страхового стажу не менше 15 років; 3) досягнення особою 52-річного віку.
Отже, виходячи з наведених законодавчих приписів, для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер та визначений в статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Як слідує з дослідженої судом архівної довідки Об`єднаного трудового архіву сіл, селища Старовижівської селищної ради № Ц-261/01.15 від 01.08.2023 ОСОБА_1 з 14.04.1987 по 18.07.1987 проходив навчальну практику в Кримнівському ПМК-197 та з 28.09.1987 по 04.01.1988 працював електрогазозварником у Кримнівському ПМК-197 в с. Мартиновичі Поліського р-ну Київської області, тобто виконував роботи в зоні відчуження.
Відтак, ОСОБА_1 в с. Мартиновичі Поліського р-ну Київської області з 14.04.1987 по 18.07.1987 та з 28.09.1987 по 04.01.1988 брав участь в роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії, що доведено відповідним посвідченням, яке є безстроковим і діє на всій території України, тому має право на надання пенсії із зменшенням пенсійного віку на вісім років.
З урахуванням наведених норм чинного законодавства України та встановлених обставин справи, позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Івано-Франківській області № 032150003024 від 23.08.2023 в частині відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 20.07.1987 по 02.01.1988 електрогазозварником у Кримнівському ПМК-197 в с. Мартиновичі Поліського р-ну Київської області, з 07.12.1989 по 10.02.2000 електрогазозварником у ВАТ Володимир-Волинського РТП та зобов`язання ГУ ПФУ у Івано-Франківській області зарахувати позивачу до страхового та пільгового стажу вказані періоди роботи та зобов`язання ГУ ПФУ у Івано-Франківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 16.08.2023 – з моменту звернення до пенсійного органу із відповідною заявою.
Щодо строку звернення до суду, колегія суддів звертає увагу, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАС України).
Отже звернувшись 17 січня 2024 року до суду (згідно відмітки календарного штемпеля відділення поштового зв`язку на конверті (зворот а.с.32) з позовом про призначення пенсії з 16 серпня 2023 року позивач не пропустив шестимісячний строк звернення до суду з цим позовом.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року в справі № 140/792/24 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	О. І. Мікула 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 01 жовтня 2024 року.