ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 листопада 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/5641/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.07.2024 ( суддя Татаринов Д.В.) в адміністративній справі №280/5641/24 за позовом   ОСОБА_1   до  Військової частини НОМЕР_1   про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якому позивач просить суд:
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених в полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх", військовослужбовця ОСОБА_2 , його дружині ОСОБА_1 з дня зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 з 01 червня 2023 року і до дня визнання його загиблими у судовому порядку або остаточного виключення зі списків особового складу військової частини;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та Постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених в полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" військовослужбовця ОСОБА_2 , його дружині ОСОБА_1 з дня зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 з 01 червня 2023 року і до дня визнання його загиблими у судовому порядку або остаточного виключення зі списків особового складу військової частини.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.07.2024 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення, військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його дружині ОСОБА_1 з 29 червня 2023 року, тобто дати внесення відомостей про кримінальне провадження 12023082040001012 від 29 червня 2023 року Відділом поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області до дня визнання ОСОБА_2 загиблим у судовому порядку або остаточного виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення, військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його дружині ОСОБА_1 з 29 червня 2023 року, тобто дати внесення відомостей про кримінальне провадження 12023082040001012 від 29 червня 2023 року Відділом поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області до дня визнання ОСОБА_2 загиблим у судовому порядку або остаточного виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .
В іншій частині позовних вимог  відмовлено.
Позивач та відповідач звернулись з апеляційними скаргами.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що як свідчать матеріали справи, моментом визнання солдата ОСОБА_2 безвісти зниклим є момент подання ОСОБА_1 заяви про факт зникнення особи безвісти та її розшук, внесення відомостей про кримінальне провадження 12023082040001012 від 29 червня 2023 року Відділом поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області. 07.06.2018 наказом Міністерства оборони України № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам. Розділом XXX вказаного Порядку регулюється питання виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими. Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату. Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим (пункт 2 Розділ XXX Порядку № 260). Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що за безвісно відсутнім військовослужбовцем зберігаються виплати грошового забезпечення в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Така виплата грошового забезпечення здійснюється з дня зникнення військовослужбовця безвісти членам його сім`ї за їх заявою на ім`я командира військової частини.Щодо статусу особи що зникла безвісти за особливих обставин ОСОБА_2 з моменту подання мною заяви про факт зникнення особи, 29 червня 2023 року (дата реєстрації заяви) не заперечую. Вищенаведені факти свідчать про те, що Запорізький окружний адміністративний суд: припустився неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи; прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи; неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що за матеріалами справи судом встановлено беззаперечний факт загибелі ОСОБА_2 01.06.2023. Висновки суду про те, що ОСОБА_2 вважається по теперішній час зниклим безвісти, не відповідають обставинам справи та тягнуть за собою неправильне вирішення справи. Звертаємо увагу суду також на те, що звернення до суду з заявою про визнання ОСОБА_2 померлим - це прерогатива виключно Позивача, Відповідач на таке звернення не має права та повноважень відповідно до положень Цивільного законодавства України. Таким чином отримання свідоцтва про смерть - документа, необхідного для виключення ОСОБА_2 зі списків військової частини - повністю залежить від волі Позивача. Суд, призначаючи Позивачу виплату грошового забезпечення ОСОБА_2 без вказівки терміну закінчення цих виплат, створює умови, за якими отримання свідоцтво про смерть ОСОБА_2 для Позивача не є вигідним. Таким чином, рішення суду, що оскаржується, створює правову невпевненість та залежність визначення процесуального статусу загиблого ОСОБА_2 від особи (Позивача), якій це невигідно. Службове розслідування та складання Акту про настання смерті було проведено відповідно до Методичних рекомендації щодо фіксації фактів зникнення безвісти, потрапляння у полон, смерті військовослужбовців Збройних Сил України у військових частинах, які безпосередньо приймають участь у бойових діях, затверджених Командувачем угрупування об`єднаних сил від 01 квітня 2022 року №313/УОС/110.Відповідно до абз. 5 п.1 окремого доручення Міністра оборони України від 28.07.2022 року № 18838/1, за результатами проведеного службового розслідування оголошується службове становище військовослужбовця. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, іншим та установам визначено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи та засоби, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Військова частина НОМЕР_1 є бойовою військовою частиною, що з самого початку збройної агресії російської федерації та по теперішній час знаходиться на передньому краю та задіяна у бойових діях з відсічі нападу на територію нашої держави. Тривали строки проведення службового розслідування та збільшення строків повідомлення родичів про факт загибелі викликано об`єктивними обставинами. Більш пізній строк повідомлення рідних про дату та факт загибелі військовослужбовця не впливає на головне - на фактичну дату його смерті (загибелі). Підсумовуючи вищенаведене, вважаємо, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та через неправильне застосування норм матеріального права, що потягло за собою неправильне вирішення справи судом.
Відповідно до   п.   3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних   підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (про стройовій частинні) від 18 лютого 2023 року № 49, солдата ОСОБА_2 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), з 18 лютого 2023 року зараховано на посаду гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_7 військової частини НОМЕР_1 .
Позивач, ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Виконавчим комітетом Дніпровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від        10 липня 2015 року, актовий запис №04 та має із ОСОБА_2 двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, копії яких містяться в матеріалах справи.
21 червня 2023 року позивачем одержано сповіщення, яким позивача повідомлено про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , солдат, гранатометник, механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 , під час виконання бойового завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в районі АДРЕСА_2 , 01 червня 2023 року зник безвісті.
У зв`язку із одержанням вищезазначеного сповіщення позивач звернулась до органів поліції де було зареєстровано кримінальне провадження 12023082040001012 від 29 червня 2023 року, та внесено відомості до Ємного реєстру досудових розслідувань за частиною       1 статті 115 КК України.
Також, позивачем одержано Витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин № 20240314-839 від 14 березня 2024 року, згідно якого ОСОБА_2 з 01 березня 2024 року набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин. Згідно вказаного витягу, сформованого Міністерством внутрішніх справ України, підставою для його формування слугувала заява № 1237 від 29 червня 2023 року відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в запорізькій області. Також, витяг містить відомості про кримінальне провадження, в рамках якої проводиться розшук, а саме: 12023082040001012 від 29 червня 2023 року ГУ НП в Луганській області.
У жовтні 2023 року позивачем отримано копію Акту про настання смерті № 63 та Акту службового розслідування за фактом загибелі солдата ОСОБА_5 від        10 липня 2023 року.
З урахуванням вищезазначених документів, під час проведеного службового розслідування встановлено, що 01 червня 2023 року під час штурмових дій противника за підтримки артилерійського вогню з боку збройних сил російської федерації в районі населеного пункту Білогорівка Северодонецького району Луганської області солдат ОСОБА_2 гранатометник ІНФОРМАЦІЯ_7, отримав вибухову травму від розриву боєприпасу невстановленого калібру. Смертельне поранення військовослужбовцем отримано під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Луганської області.
Відповідно до Акту про настання смерті солдата ОСОБА_2 від           03 липня 2023 року № 2383, складеного в присутності свідків солдата ОСОБА_6 та солдата ОСОБА_7 , причиною смерті встановлено: «Вогнепальні поранення». Травми виявилась не сумісними з життям.
Відповідно до Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 2507 від 10 липня 2023 року «Про підсумки службового розслідування за фактом загибелі солдата                          ОСОБА_5 », вважати загибель солдата ОСОБА_2 , гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_7 такою, що настала під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області, та захисту Батьківщини.
Відповідно до Витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (про стройовій частинні) від 04 червня 2023 року № 155 солдата ОСОБА_2 , гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_7, зняти з усіх видів забезпечення з 02 червня 2023 року, а з продовольчого забезпечення з 02 червня 2023 року, у зв`язку з загибеллю 01 червня 2023 року. Вилучити зі складу сил і засобів, які беруть безпосередню участь у здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях.
Відповідно до Витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (про стройовій частинні) від 05 червня 2023 року № 156 солдата ОСОБА_2 , гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_7, відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, нижчепойменованих осіб військової частини НОМЕР_1 увільнено від займаних посад та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про проходження ними військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошеними померлими або зниклими безвісті, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі.
Після одержання вищезазначених документів, враховуючи, що з червня 2023 року грошове забезпечення дружині ОСОБА_2 та його дітям не виплачувалось, а також, що ОСОБА_2 з урахуванням даних з Єдиного державного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин вважається безвісно відсутнім, позивач звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою про нарахування та виплату їй грошового забезпечення ОСОБА_2 .
На вищезазначену заяву ІНФОРМАЦІЯ_5 , позивачу надано відповідь від 09 квітня 2024 року № 2973, з урахуванням якої позивача повідомлено про те, що відповідно до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884, «Порядку виплати грошового забезпеченім військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, у зв`язку із зникненням безвісти військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , позивач дійсно має право на отримання всіх видів грошового забезпечення згідно чинного законодавства. Також, позивачу вказано про необхідність звернення із заявою про виплату всіх належних коштів до військової частини НОМЕР_1 , де проходив військову службу ОСОБА_2 .
Враховуючи вищезазначений лист ІНФОРМАЦІЯ_5 позивач звернулась із заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просила відповідача нарахувати та виплатити їй, як дружині зниклого військовослужбовця, грошового забезпечення у розмірі та в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року, Постановою Кабінету Міністрів України від 302016 року №884 «Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх».
10 червня 2024 року позивачем отримано відповідь, відповідно до якої позивачу відмовлено у нарахуванні та виплаті вищезазначеного грошового забезпечення з тих підстав, що відповідно наказу командира військової НОМЕР_1 від 04 червня 2023 року №155, ОСОБА_2 знятий з усіх видів забезпечення з 01 червня 2023 року у зв`язку з загибеллю. Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05 червня 2023 року №156, ОСОБА_2 увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . Станом на 29 травня 2024 року у фінансово-економічній службі військової частини НОМЕР_1 відсутній наказ на виключення зі списків особового складу частини ОСОБА_2 .
При надходженні наказу, все належне грошове забезпечення ОСОБА_2 буде нараховане та перераховане на особистий картковий рахунок позивача.
Не погодившись із відмовою у здійсненні нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення як дружині безвісти відсутнього військовослужбовця, позивач звернулась до суду із даним позовом.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить з наступного.
28.02.2022 прийнята постанова Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (Постанова №168).
Відповідно до п.1 цієї Постанови №168 (у редакції чинній у спірний період) установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії; захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення); загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).
Як передбачено абзацом першим ч.6 ст.9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх визначений Порядком виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів від 30.11.2016 року №884
У цьому Порядку під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (п.2 Порядку №884).
Пунктом третім Порядку №884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.
Відповідно до п.4 Порядку №884, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).
Згідно п.6 Порядку №884, виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).
Правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей визначено Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин».
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.
Реалізація права, передбаченого частиною першою цієї статті, відбувається шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України.
Органи державної влади, уповноважені на здійснення обліку та/або розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, зобов`язані надавати інформацію про хід та результати їх розшуку в порядку, встановленому цим Законом, близьким родичам та членам сім`ї таких осіб.
Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.
Статтею 8 Закону №2505-VIII визначені правові наслідки набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин.
За особою, зниклою безвісти за особливих обставин, зберігаються місце роботи та займана посада, але не більш як до моменту визнання її безвісно відсутньою чи оголошення померлою у порядку, встановленому законодавством (ч.5 ст.8 Закону №2505-VIII).
Згідно ст.20 Закону №2505-VIII розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, припиняється не пізніше ніж через три дні з дня встановлення місця перебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи з повідомленням про це її близьких родичів та членів сім`ї, а також заявника, якщо заявник не є близьким родичем та членом сім`ї. 
Про припинення розшуку особи, зниклої безвісти за особливих обставин, невідкладно робиться відмітка в Реєстрі. Рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою не є підставою для припинення її розшуку. Якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи.
Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що відповідно до Закону №2505-VIII особа вважається зниклою безвісти з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи безвісти та її розшук або за рішенням суду до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.
Як зазначено в пп.2 п.1 ст.3 Закону №2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року №280, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2022 р. за №1407/38743, затверджена Інструкція з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, відповідно до п.4 розділу І якої облік особового складу організовується і ведеться на підставі штатів (штатних розписів), наказів відповідних командувачів, командирів та керівників (далі - командир (керівник)) органів військового управління та органу управління Держспецтрансслужби, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій, у тому числі наказів по особовому складу, наказів по стройовій частині та інших документів, передбачених цією Інструкцією. Відповідно до цілей і завдань, облік особового складу поділяється на персональний, штатно-посадовий та статистичний.
Персональний облік ведеться стосовно кожного військовослужбовця та працівника окремо і призначений для системного відображення початку, проходження ними військової служби (трудової діяльності), звільнення з військової служби (звільнення з роботи), виконання ними військового обов`язку у запасі або проходження служби у військовому резерві, а також для накопичення та збереження інформації, що відображає відносини у зв`язку з їх перебуванням на військовій службі (здійснення трудової діяльності), перебування у запасі або проходження служби у військовому резерві, біографічних та інших даних, які об`єктивно характеризують військовослужбовця або працівника.
За правилами п.15 розділу ІІ Інструкції №280 виключення із списків особового складу військової частини проводиться наказом по стройовій частині в такі строки, зокрема,: осіб, визнаних у встановленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошеними померлими,- з дня набрання законної сили рішення суду.
Згідно п.16 розділу ІІ Інструкції №280 не виключаються із списків особового складу військової частини, а обліковуються як тимчасово відсутні особи, зокрема, які зникли безвісти - до визнання їх у судовому порядку безвісно відсутніми або оголошеними померлими.
Розділом VI Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року №280, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2022 р. за №1407/38743, визначена процедура обліку загиблих (померлих), зниклих безвісти, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих військовослужбовців і працівників.
Відповідно до п.1 Розділу VI Інструкції №280 у разі загибелі (смерті), захоплення в полон або заручником, а також інтернування в нейтральній державі або зникнення безвісти військовослужбовця командир військової частини зобов`язаний організувати не пізніше наступного після загибелі (смерті), захоплення в полон або заручником, а також інтернування або зникнення безвісти військовослужбовця дня повідомлення засобами зв`язку та письмово керівника районного ІНФОРМАЦІЯ_8 за місцем проживання сім`ї (близьких родичів) військовослужбовця, дату і причину його загибелі (смерті), обставини захоплення в полон або заручником, а також інтернування або зникнення безвісти.
Сповіщення командира військової частини може бути надіслане після закінчення проведення службового розслідування (спеціального розслідування, розслідування аварії (катастрофи), розслідування авіаційної події та інциденту в авіації) у разі його проведення.
Відповідно до п.15 розділу VІ Інструкції №280 районний ІНФОРМАЦІЯ_8 на підставі одержаного сповіщення командира військової частини зобов`язаний протягом семи днів після його отримання вручити сім`ї (близьким родичам) загиблого (померлого), захопленого в полон або заручником, а також інтернованого або зниклого безвісти військовослужбовця сповіщення сім`ї (додаток 37), а також висловити їм співчуття, проінформувати щодо установлених законодавством пільг, роз`яснити порядок подання документів для призначення пенсії (допомоги) та інших виплат членам сім`ї військовослужбовця.
Відповідно до п.6 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:
військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;
військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.
Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій.
З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини друга, третя статті 46 ЦК України).
Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).
Відповідно до п.1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1 цієї постанови (зокрема, військовослужбовці Збройних Сил), які захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення).
Отже, за зниклими безвісти військовослужбовцями зберігається виплата грошового забезпечення у розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення, включаючи додаткову винагороду у розмірі 100 тисяч гривень відповідно до Постанова Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168.
Виплата грошового забезпечення та додаткової винагороди здійснюється від дня зникнення безвісти або захоплення в полон військовослужбовця членам його сім`ї за їх заявою до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).
Як свідчать обставини справи, позивачка обґрунтовує позовні вимоги щодо отримання   грошового забезпечення в повному розмірі військовослужбовця ОСОБА_8 з посиланням на те, що останній вважається зниклим безвісти з 01.06.2023 року.
Між тим, жодних доказів того, що ОСОБА_8  вважався зниклим безвісти, зокрема витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин позивачем надано не було.
В свою чергу, відповідно до тверджень апелянта, які також були відображені і у відзиві на позов, командування ВЧ НОМЕР_1 не подавало заяв до органів МВС про те, що солдат ОСОБА_8  зник безвісти, оскільки факт його загибелі 01.06.2023 року не викликав сумніву.
Як вбачається з відповіді ВЧ НОМЕР_3 від 29.05.2024 року (а.с.1 зворот.) чоловіка позивачки військовослужбовця ОСОБА_8 зі списків військової частини НОМЕР_1 у встановленому порядку не виключено, судом безвісно відсутнім не визнано.
Район воєнних (бойових) дій - це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії (стаття 1 Закону України «Про оборону України»).
Бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).
Основними видами бойових дій є оборона та наступ.
Актом про настання смерті від 23.06.2023 засвідчено, що під час проведеного службового розслідування було встановлено, що 01.06.2023 під час штурмових дій противника за підтримки артилерійського вогню з боку Збройних Сил Російської Федерації в районі населеного пункту Білогорівка Северодонецького району Луганської області солдат ОСОБА_2 гранатометник ІНФОРМАЦІЯ_7, отримав вибухову травму від розриву боєприпаси невстановленого калібру. Смертельне поранення військовослужбовцем отримано під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку Збройних Сил Російської Федерації на території Луганської області. 
Відповідно до Акту про настання смерті солдата ОСОБА_2 від 03.07.2023 № 2383, складеного в присутності свідків солдата ОСОБА_6 та солдата ОСОБА_7 , причиною смерті встановлено: «Вогнепальні поранення». Травми виявилась не сумісними з життям.
Відповідно до Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 2507 від 10.07.2023 «Про підсумки службового розслідування за фактом загибелі солдата ОСОБА_5 », вважати загибель солдата ОСОБА_2 , гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_7 такою, що настала під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил Російської Федерації на території Донецької області, та захисту Батьківщини.
Відповідно до Витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (про стройовій частинні) від 04.06.2023 № 155 солдата ОСОБА_2 , гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_7, зняти з усіх видів забезпечення з 02 червня 2023 року, а з продовольчого забезпечення з 02 червня 2023 року, у зв`язку з загибеллю 01 червня 2023 року. Вилучити зі складу сил і засобів, які беруть безпосередню участь у здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях.
Відповідно до Витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (про стройовій частинні) від 05.06.2023 № 156 солдата ОСОБА_2 , гранатометника ІНФОРМАЦІЯ_7, відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, нижчепойменованих осіб військової частини НОМЕР_1 увільнити від займаних посад та зарахувати у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про проходження ними військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошеними померлими або зниклими безвісті, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі.
Враховуючи результати проведеного службового розслідування службове становище військовослужбовця солдата ОСОБА_2 визначено як загиблого під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил Російської Федерації на території Донецької області та захисту Батьківщини. 
Солдат ОСОБА_2 загинув під час виконання бойового завдання 01 червня 2023 року. Солдат ОСОБА_2 не має статусу зниклого безвісти. Акт про настання смерті та копія службового розслідування за фактом загибелі військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 було направлено стройовою частиною до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Позивачем було отримано Акт про настання смерті та матеріали службового розслідування (що підтверджено самим позивачем у позовної заяві).
Отже, враховуючи результати проведеного службового розслідування службове становище військовослужбовця солдата ОСОБА_2 визначено як загиблого під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини.
У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
З огляду на встановлені обставини відповідно до перелічених документів, колегія суддів зазачає, що сам по собі факт того, що ОСОБА_8 зник безвісті отримано сповіщення №59 від 21.06.2023 року №3274 та реєстрація заяви в єдиному обліку органів поліції №12137 від 29.06.2023 року, не може свідчити про наявність у ОСОБА_8 статусу особи, яка вважається зниклою безвісти з 01.03.2024 року (ас15 зворот.), оскільки встановлені та викладені обставини  за фактом службового розслідування, усувають невизначеність у правовідносинах за участю ОСОБА_8 , якого позивачка визначає як особу безвісті відсутньою.
Відповідно до п. 1 Розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260, у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.
Отже, у разі смерті військовослужбовця, належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, зокрема, законним представникам.
При цьому, факт не отримання грошових коштів не може бути правовою підставою для подання позову про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошове забезпечення в повному розмірі загиблого військовослужбовця ОСОБА_8 , що передбачені постановою КМУ № 884 від 30.11.2016 року та постановою  КМУ № 168 від 28.02.2022 року, як зниклого безвісти.
Вищенаведене суд першої інстанції не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про часткове  задоволення позовних вимог адміністративного позову.
Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти   України»   (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти   України»   (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти   України»   (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС   України).
Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміні рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.п. 1, 4 ч. 1   ст. 317 КАС України).
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС   України.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства   України,   суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задовлення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.07.2024  в адміністративній справі №280/5641/24 скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1   до  Військової частини НОМЕР_1   про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 11 листопада 2024 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 15 листопада 2024 року. 

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова