Постанова 
Іменем України 
31 жовтня 2024 року
м. Київ
справа № 824/45/24
провадження № 61-11822ав24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є, В.,              Коротуна В. М., 
за участю секретаря судового засідання- Хмелевської І. М.,
позивач (відповідач за зустрічним позовом) в арбітражному спорі (стягувач) - TOTALGAZ INDUSTRIE srl (Румунія),
 
відповідач (позивач за зустрічним позовом) в арбітражному спорі (боржник) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж» (Україна),
 
за участю:
представника TOTALGAZ INDUSTRIE srl (Румунія) - адвоката Зоріна О. В.
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж» на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 липня 2024 року у справі за заявою TOTALGAZ INDUSTRIE srl (Румунія) про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при  Торгово-промисловій палаті України від 28 лютого 2024 року у справі № 23/2023 за первісним позовом TOTALGAZ INDUSTRIE srl (Румунія) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж» (Україна) 263 301,64 Євро, та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж» (Україна) про стягнення заборгованості TOTALGAZ INDUSTRIE srl (Румунія) у розмірі 425 472,65 Євро,-
ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог
У квітні 2024 року адвокат Мережко О. О. в інтересах TOTALGAZ INDUSTRIE srl (Румунія) звернулась до Київського апеляційного суду, як суду першої інстанції, із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення МКАС при ТПП України від 28 лютого  2024 року, у справі № 23/2023 року за первісним позовом TOTALGAZ INDUSTRIE srl (Румунія) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж» (Україна) (далі - ТОВ «Нафтогазмонтаж» (Україна)) про стягнення заборгованості TOTALGAZ INDUSTRIE srl (Румунія) в розмірі 425 472,65 Євро.
В обгрунтування поданої заяви зазначила, що рішенням МКАС при ТПП України від 28 лютого 2024 року у справі №» 23/2023, визнано такими, що підлягають задоволенню вимоги TOTALGAZ INDUSTRIE srl (Румунія) за первісним позовом про стягнення з ТОВ «Нафтогазмонтаж» 217 298 Євро - основної заборгованості з оплати за поставлену продукцію, 19 058,69 Євро - трьох відсотків річних, 26 944,95 Євро - інфляційних втрат, 3 983,10 Євро - на  відшкодування витрат на правову допомогу, а також 10 139,39 Євро - на відшкодування витрат із сплати арбітражного збору, а всього 377 424,13 Євро. Визнано такими, що підлягають задоволенню вимоги ТОВ «Нафтогазмонтаж» (Україна) за зустрічним позовом про стягнення з TOTALGAZ INDUSTRIE srl (Румунія) 17 916,34 Євро - штрафних санкцій, 36 499,46 Євро - збитків, а також 12 122,40 Євро - на відшкодування витрат на оплату арбітражного збору, а всього 66 538,20 Євро. В решті частини зустрічного позову відмовлено з покладанням на ТОВ «Нафтогазмонтаж» (Україна) витрат зі сплати арбітражного збору за зустрічним позовом в сумі 941,94 Євро. Проведено зарахування визнаних такими, що підлягають задоволенню, вимог за первісним позовом та зустрічним позовом, за результатами якого: стягнуто з ТОВ «Нафтогазмонтаж» на користь TOTALGAZ INDUSTRIE srl (Румунія) 210 885,93 Євро заборгованості за несплачений товар.
Зазначала, що укладений сторонами договір на поставку обладнання № 080317-2/08.03.2017 в розділі 10 «Вирішення спорів», в редакції додаткової угоди № 3 від 10 липня 2018 року містить наступні домовленості: «Усі спори, розбіжності або вимог, що виникають з цього договору або у зв`язку з ним, зокрема ті, що стосуються укладення, тлумачення виконання, порушення, припинення, або недійсності підлягають вирішенню в МКАС при ТПП України у відповідності до регламенту. Місце проведення Арбітражного суду - м. Київ. Вказане рішення  МКАС при ТПП України набрало законної сили в день його ухвалення - 28 лютого 2024 року. Станом на день подання цієї заяви, арбітражне рішення боржником не виконано.
З урахуванням викладеного, компанія TOTALGAZ INDUSTRIE srl (Румунія)  просила визнати і надати дозвіл на виконання рішення МКАС при ТПП України від 28 лютого 2024 року в справі № 23/2023 за позовом TOTALGAZ INDUSTRIE srl (Румунія)   до ТОВ «Нафтогазмонтаж» (Україна).
Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення МКАС при ТПП від              28 лютого 2024 року у справі № 23/2023 за позовом TOTALGAZ INDUSTRIE srl (Румунія)   до ТОВ «Нафтогазмонтаж» (Україна) про стягнення в примусовому порядку 201 885,93 Євро заборгованості за несплачений товар, а також стягнути з ТОВ «Нафтогазмонтаж» (Україна) на користь TOTALGAZ INDUSTRIE srl (Румунія) витрати понесені в результаті розгляду справи, що складаються із судового збору та витрат на правову допомогу.
Короткий зміст судового рішення апеляційного суду, ухваленого як судом першої інстанції
Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 липня 2024 року визнано та надано дозвіл на виконання рішення МКАС при ТПП від 28 лютого 2024 року в справі                  № 23/2023 за позовом компанії TOTALGAZ INDUSTRIE srl (Румунія) до                                  ТОВ «Нафтогазмонтаж» (Україна). Видано виконавчий лист на примусове виконання рішення МКАС при ТПП від 28 лютого 2024 року у справі № 23/2023 за позовом TOTALGAZ INDUSTRIE srl (Румунія) до ТОВ «Нафтогазмонтаж» (Україна) про стягнення в примусовому порядку, з ТОВ Нафтогазмонтаж» (Україна) на користь TOTALGAZ INDUSTRIE srl (Румунія) 210 885,93 Євро заборгованості за несплачений товар. Вирішено питання про судовий збір.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом не встановлено підстав для відмови у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, визначених статтею 478 ЦПК України.
Суд указав, що підвідомчість даної справи МКАС при ТПП України визначена пунктом 10 контракту № 080317-2/08.03.2017. Тобто, даний спір міг бути переданий на розгляд міжнародного комерційного арбітражу.
При цьому суд не має правових підстав аналізувати правильність застосування МКАС при ТПП України норм матеріального права при вирішенні спору та переглядати спір по суті.
Узагальнені доводи вимог апеляційної скарги
У серпні 2024 року ТОВ «Нафтогазмонтаж» (Україна) звернулось до Верховного Суду з апеляційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 липня 2024 року, у якій просить скасувати зазначену ухвалу апеляційного суду та ухвалити нову постанову якою відмовити в задоволенні заяви TOTALGAZ INDUSTRIE srl.
Апеляційна скарга мотивована тим, що враховуючи те, що провадження про банкрутство відносно TOTALGAZ INDUSTRIE srl відкрито в Румунії, а справа де стороною є боржник не може розглядатись окремо від справи про банкрутство відповідно до статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, у господарського суду відсутня процесуальна можливість передати дану справу до суду, який розглядає справу про банкрутство TOTALGAZ INDUSTRIE srl.
Поряд з тим, іноземна процедура банкрутства відносно TOTALGAZ INDUSTRIE srl не визнана господарським судом України в порядку, що передбачений розділом VIII Кодексу України з процедур банкрутства, що виключає можливість судової допомоги та здійснення співпраці у зв`язку з іноземною процедурою банкрутства відносно TOTALGAZ INDUSTRIE srl. Таким чином рішення МКАС при ТПП України у справі 23/2023 порушує публічний порядок України та даний спір відповідно до законодавства України, з огляду на його предмет не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу.
Рух справи у суді апеляційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 16 вересня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ТОВ «Нафтогазмонтаж» на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 липня 2024 року, та витребувано із Київського апеляційного суду матеріали справи № 824/45/24.
У жовтня 2024 року матеріали справи № 824/45/24 надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2024 року закінчено підготовчі дії у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Сторонам та їх представникам засобами поштового зв`язку направлено судові повістки-повідомлення про дату, час і місце розгляду справи № 824/45/24, які вони отримали у встановленому законом порядку.
Короткий зміст доводів учасників справи
Представник стягувача TOTALGAZ INDUSTRIE srl (Румунія) в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив відмовити в її задоволенні.
Представник боржника ТОВ Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж» (Україна) в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. 
Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що 08 березня 2017 року іж TOTALGAZ INDUSTRIE srl (Румунія) та ТОВ «Нафтогазмонтаж» укладено договір на поставку обладнання № 080317-2/08.03.2017, відповідно до якого TOTALGAZ INDUSTRIE srl (Румунія) зобов`язалося поставити ТОВ «Нафтогазмонтаж» комплект установки висушування газу (УОГ) на УППГ «Любешів», а ТОВ «Нафтогазмонтаж» зобов`язалося прийняти товар та заплатити за нього обумовлену суму.
Згідно розділу 10 вказаного договору всі спори, що виникають з даного договору, вирішуються за взаємною згодою сторін, а у разі неможливості досягнути згоди, через звернення до компетентної судової інстанції України із застосуванням норм матеріального права України.
Додатковою угодою № 3 від 10 грудня 2018 року до договору на поставку обладнання № 080317-2/08.03.2017 TOTALGAZ INDUSTRIE srl (Румунія) та                          ТОВ «Нафтогазмонтаж» було внесено зміни до розділу 10 вказаного договору та викладено його в наступній редакції: «Усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають щодо цього договору або у зв`язку з ним, зокрема ті, що стосуються його укладення, тлумачення, виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають вирішенню в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України відповідно до його Регламенту. Місце проведення засідання арбітражного суду - м. Київ. Мова арбітражного розгляду - російська.
Посилаючись на невиконання умов контракту TOTALGAZ INDUSTRIE srl (Румунія) звернулась до МКАС при ТПП України із позовом до ТОВ «Нафтогазмонтаж» про стягнення коштів.
Рішенням МКАС при ТПП України від 28 лютого 2024 року у справі № 23/2023, визнано такими, що підлягають задоволенню, вимоги TOTALGAZ INDUSTRIE srl (Румунія) за первісним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж» 217 298 євро - основної заборгованості з оплати за поставлену продукцію, 19 058, 69 Євро - трьох відсотків рівних,                        26 944,95 Євро - інфляційних втрат, 3 983,10 Євро - на відшкодування витрат на правову допомогу, а також 10 139,39 Євро - на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, всього 277 424,13 Євро.
Визнано такими, що підлягають задоволенню вимоги ТОВ «Нафтогазмонтаж» за зустрічним позовом про стягнення з TOTALGAZ INDUSTRIE SRL (Румунія)                       17 916,34 Євро - штрафних санкцій, 36 499, 46 Євро - збитків, а також                           12 122,40 Євро - на відшкодування витрат на оплату арбітражного збору, а всього 66 538,20 Євро.
В решті частини зустрічного позову відмовлено з покладенням на                                         ТОВ «Нафтогазмонтаж» витрат зі сплати арбітражного збору за зустрічним позовом у сумі 941,94 Євро.
Проведено зарахування визнаних такими, що підлягають задоволенню, вимог за первісним позовом та зустрічним позовом, за результатами якого: стягнуто з ТОВ «Нафтогазмонтаж» на користь TOTALGAZ INDUSTRIE SRL (Румунія)                             210 885,93 Євро заборгованості за несплачений товар.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини другої статті 23 ЦПК України справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).
Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та наявні у справі матеріали, колегія суддів дійшла таких висновків.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частин другої та четвертої статті 454 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути оспорено в порядку, передбаченому цим розділом, якщо місце арбітражу знаходиться на території України.
Заява про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного загального суду за місцезнаходженням арбітражу.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітраж - це будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України (додатки № 1 і № 2 до цього Закону).
Частиною першою статті 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» визначено, що арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.
Згідно з частиною першою статті 20 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» сторони можуть на свій розсуд домовитись про місце арбітражу. У разі відсутності такої домовленості місце арбітражу визначається третейським судом з урахуванням обставин справи, включаючи фактор зручності для сторін.
Частиною першою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що оспорювання в суді арбітражного рішення може бути проведено тільки шляхом подання клопотання про скасування згідно з пунктами 2 та 3 цієї статті.
Відповідно до частини другої статті 459 ЦПК України, яка узгоджується з частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо: 1) сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або б) її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; 2) суд визначить, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.
Тлумачення статті 459 ЦПК України свідчить, що тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування такого рішення.
Подібний за змістом правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 824/178/19, від 13 січня 2022 року у справі № 824/87/21, від 26 січня 2023 року у справі № 824/253/21, від 15 лютого 2024 року у справі № 824/85/23/
Рішення державного суду про скасування арбітражного рішення як результат розгляду справи про оспорювання цього рішення може бути винесено лише за наявності (доведеності) однієї з підстав, передбачених частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», частиною другою статті 459 ЦПК України. Отже, законодавство України, допускаючи оспорювання арбітражного рішення шляхом подання заяви про його скасування, визначає вичерпний перелік підстав, за наявності однієї з яких арбітражне рішення може бути скасоване.
Згідно з статтею 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачено в цьому Законі.
Тобто, під час розгляду справ про скасування рішень міжнародного комерційного арбітражу, повноваження національного суду є обмеженими, оскільки національний суд не має повноважень з перегляду рішень міжнародного комерційного арбітражу, вдаватися в його повну переоцінку.
Звертаючись до суду із заявою про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при ТПП України від 28 лютого 2024 року у справі № 23/2023, заявник посилався на те, що спір не підсудний міжнародному комерційному арбітражу, та, що зазначене рішення суперечить публічному порядку України.
Так, процедура визнання та виконання рішення - це окремий вид непозовного цивільного судочинства. Законодавство не передбачає іншого порядку, або будь-яких виключень із встановленого ЦПК порядком надання дозволу та примусове виконання міжнародного арбітражу Зокрема, наявність процедури банкрутства підприємства - боржника, не виключає можливості примусового виконання рішення міжнародного арбітражу.
Визнання та надання дозволу на примусове виконання арбітражних рішень в України регулюється відповідними положеннями Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», Розділу Розділ IX ЦПК, а також міжнародними договорами України, зокрема Нью-Йоркською Конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року.
Зазначені нормативні акти передбачають виключний та достатньо вузький перелік підстав, за яких суд може відмовити у визнанні чи наданні дозволу на примусове виконання арбітражного рішення. Порушення процедури банкрутства боржника не належить до таких. Законодавство про банкрутство також не містить спеціальних положень, що перешкоджають або будь-яким іншим чином впливають на ініціювання процедури надання дозволу на примусове виконання міжнародного арбітражу щодо боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство в іноземній державі.
Більш того арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і виконується на території України з дотриманням спеціальної процедури, порушень якої не встановлено.
Колегія суддів наголошує, що під час розгляду справ про скасування рішень міжнародного комерційного арбітражу повноваження національного суду є обмеженими (враховуючи те, що сторони добровільно довірили вирішення спору арбітражу), оскільки національний суд не має повноважень з перегляду рішень міжнародного комерційного арбітражу по суті вирішення спору, вдаватися в його повну перевірку чи переоцінку.
Колегія суддів також відхиляє також доводи апеляційної скарги про наявність підстав для скасування рішення міжнародного арбітражного суду у зв`язку з порушенням публічного порядку України.
Стаття 459 ЦПК України не містить визначення того, що розуміється під «публічним порядком».
У постанові Верховного Суду від 23 липня 2018 року у справі № 796/3/2018 вказано, що під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо). Міжнародний публічний порядок будь-якої країни включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава бажає захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави (правила про публічний порядок); обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями. Це ті незмінні принципи, які виражають стабільність міжнародної системи: у тому числі суверенітет держави, невтручання у внутрішні справи держав, не порушення територіальної цілісності тощо.
Тобто правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч кардинальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний і державний порядок.
Об`єктом застереження про публічний порядок є міжнародні приватноправові відносини, а предметом - незастосування іноземного права, яке обране для регулювання цивільно-правових відносин з іноземним елементом, якщо його застосування порушує публічний порядок держави. У цьому разі застереження про публічний порядок врегульовує самостійну сферу суспільних відносин, яка не залежить від сфери міждержавних відносин.
Враховуючи вищенаведене, посилання на порушення публічного порядку може мати місце тільки у випадках, коли арбітражне рішення суперечить основами правопорядку держави.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 вересня 2018 року в справі № 761/46285/16, від 14 січня 2021 року у справі № 824/178/19.
Судом першої інстанції правильно зазначено, що обґрунтування заявника щодо порушення арбітражним рішенням публічного порядку України зводиться до незгоди з правильністю застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору і правильністю його вирішення по суті та не свідчить про порушення публічного порядку.
Отже, остаточність арбітражних рішень у міжнародному комерційному арбітражі повинна поважатися, за винятком надзвичайних обставин (Рекомендації Асоціації міжнародного права щодо публічного порядку, прийняті у місті Нью-Делі у 2002 році). Таких надзвичайних обставин, порушення фундаментальних принципів (пункт 1 (d)) заявник не довів.
Застереження про порушення публічного порядку як підстави для скасування рішення арбітражного суду є механізмом, який закріпляє пріоритет державних інтересів над приватними, охороняє суспільні відносини від негативних впливів на них.
Тобто, правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують чинні в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя.
Рішення міжнародних комерційних арбітражів, якими вирішено спір у приватних господарських правовідносинах шляхом встановлення обставин, які стосуються порядку виконання зобов`язання, які виникли між учасниками, не суперечить публічному порядку України.
ТОВ «Нафтогазмонтаж» не надало доказів на підтвердження того, що рішення МКАС при ТПП України від 28 лютого 2024 року у справі № 23/2023 стосується суспільних, економічних та соціальних основ держави або ж спрямоване на втручання у публічний порядок держави Україна.
Указане рішення ухвалено у спорі, передбаченому арбітражною угодою, та щодо боржника як окремої юридичної особи-нерезидента й самостійного учасника господарського обороту, тому виконання зазначеного рішення не суперечить публічному порядку України, не загрожує її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканності, конституційним правам, свободам, гарантіям. 
Порушення справи про банкрутство відносно стягувача не надає підстави для висновку, що така обставина порушує публічний порядок України та може бути підставою для відмови у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення, а зводяться до незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду першої інстанції.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Київського апеляційного суду Київського апеляційного суду від 22 липня 2024 року - без змін.
З урахуванням відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги ТОВ «Нафтогазмонтаж» судові витрати, понесені компанією у суді апеляційної інстанції, підлягають залишенню за нею.
Керуючись статтями 24, 351, 368, 375, 381-384, 454, 459 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж» залишити без задоволення.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 22 липня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: | М. Є. Червинська
| Є. В. Коротенко
| В. М. Коротун