ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/10758/24 Справа № 204/2547/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чудопалова С. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Макарова М.О., Свистунової О.В. 
розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія “Кредит-Капітал” на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія “Кредит-Капітал” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2024 року ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” звернулися до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позовних вимог ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” посилалися на те, що 17 листопада 2021 року між ТОВ “Мілоан” та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №5155350, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 10000 грн., на строк 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом: 2 640 грн., які нараховуються за ставкою 0,88 % від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6 Договору стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 23 лютого 2022 року між ТОВ “Мілоан” та ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” був укладений Договір відступлення прав вимоги № 81- МЛ за умовами якого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі і за Кредитним договором №5155350 від 17 листопада 2021 року. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 81-МЛ ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 43 340 грн., з яких: 10 000 грн. - сума заборгованості по основному боргу, 32 640 грн. - сума заборгованості за відсотками та 700 грн. – заборгованість за комісією. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” за кредитним договором №5155350 від 17 листопада 2021 року в розмірі 43340 грн. На підставі викладеного ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” просили суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №5155350 від 17 листопада 2021 року у розмірі 43 340 грн., а також судовий збір 3028 грн. 
Заочним рішенням Красногвардійського районного суд м. Дніпропетровська від 24 вересня 2024 року частково задоволено позовні вимоги ТОВ ФК “Кредит-Капітал”. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК “Кредит-Капітал” суму заборгованості за кредитним договором №5155350 від 17 листопада 2021 року у розмірі 12684 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 10000 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 2640 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК “Кредит-Капітал” суму сплаченого судового збору у розмірі 886 грн. 18 коп.
В апеляційній скарзі ТОВ ФК “Кредит-Капітал” просить рішення суду від 24 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до увагу ціну позову у розмірі 43340 грн., розгляд справи здійснено в порядку спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
       Згідно зі ч.3 ст.207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
       Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України “Про електронні документи та електронний документообіг” електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
       У статті 3 Закону України “Про електрону комерцію” зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
       Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
       Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України “Про електронну комерцію”).
       Частина 5 статті 11 Закону України “Про електронну комерцію” передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
       Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України “Про електронні документи та електронний документообіг” електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
       З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
       Стаття 12 Закону України “Про електронну комерцію” визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України “Про електронний цифровий підпис”, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
       Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України “Про електронну комерцію” одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
       Верховний Суд у постанові від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19) зазначив, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
       Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону України “Про електронну комерцію”, є оригіналом такого документа.
       Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
       Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
       Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України.
       Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 
Відповідно до ст.1055 ЦК Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
У справі встановлено, 17 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ “Мілоан” в електронному вигляді із анкетою-заявою на кредит №5155350 (а.с.14).
17 листопада 2021 року між ТОВ “Мілоан” та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №5155350, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 10000 грн., на строк 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом: 2 640 грн., які нараховуються за ставкою 0,88 % від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом (а.с.15-19). 
       Відповідно до п. 1.5.1 Договору, комісія за надання кредиту: 700,00 грн., яка розраховується за ставкою 7% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Згідно п. 1.6 Договору стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 
       Додаток №1 до Договору про надання споживчого кредиту №5155350 від 17 листопада 2021 року містить графік платежів, відповідно до якого встановлено кількість платежів, їх розмір та періодичність внесення позичальником з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом (а.с.20).
       Позивачем надано Паспорт споживчого кредиту № 5155350 від 17 листопада 2021 року, в якому зазначені умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту тощо (а.с.21).
       Відповідно до анкети-заяви на кредит №5155350 від 17 листопада 2021 між ОСОБА_1 та ТОВ “Мілоан” погоджена сума кредиту, строк кредиту, ставка процентів. Крім того, зазначена анкета відображає процес оформлення та розгляду заяви (а.с.14).
       Платіжним дорученням №61281521 від 17 листопада 2021 року підтверджено перерахування ТОВ “Мілоан” коштів у сумі 10000 грн. ОСОБА_1 згідно з договором № 5155350 (а.с.22).
       Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що ОСОБА_1 уклав договір № 5155350 від 17 листопада 2021 року за допомогою одноразового ідентифікатора Z84925 від 17 листопада 2021 року (а.с.23).
       Відповідно до відомостей про нарахування та погашення, виписки з особового рахунка за кредитним договором №5155350 від 17 листопада 2021 року заборгованість ОСОБА_1 складає 43 340 грн., з яких: 10 000 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту; 700 грн. заборгованість за комісіями; 32 640 грн. прострочена заборгованість за відсотками (а.с.25).
       Відповідно до п.3.2.6 договору Товариство має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди позичальника.
23 лютого 2022 року між ТОВ “Мілоан” та ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” був укладений Договір відступлення прав вимоги № 81- МЛ, згідно з умовами якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (Портфель заборгованості) (а.с.26-30).
Згідно з ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
       Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
       Пунктом 6.2.3 договору відступлення прав вимоги №81-МЛ права вимоги переходять до нового кредитора у день здійснення фінансування (оплати) на користь кредитора у повному обсязі в сумі, вказаній в п.7.1 цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Оформлення відступлення права вимоги здійснюється шляхом підписання Акту приймання-передачі Реєстру Боржників (Додаток №2) відповідно до п.8.3.2 Договору.
Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 81-МЛ ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 43 340 грн., з яких: 10 000 грн. - сума заборгованості по основному боргу, 32 640 грн. - сума заборгованості за відсотками та 700 грн. – заборгованість за комісією (а.с.31). 
       23 лютого 2022 року акт прийому передачі Реєстру боржників від 23 лютого 2022 року до Договору відступлення прав вимоги №81-МЛ від 23 лютого 2022 року був підписаний ТОВ “Мілоан” та ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” (а.с.32).
       Відповідно до платіжної інструкції №66788 від 23 лютого 2022 року ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” сплатило ТОВ “Мілоан” плату за відступлення прав вимоги згідно з Договором відступлення прав вимоги №81-МЛ від 23 лютого 2022 року у розмірі 3475728 грн. 24 коп. (а.с.33).
       Таким чином, до ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” відповідно до укладеного договору відступлення прав вимоги №81-МЛ від 23 лютого 2022 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у сумі 43 340 грн., з яких: 10 000 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту; 700 грн. заборгованість за комісіями; 32 640 грн. прострочена заборгованість за відсотками, що підтверджується витягом з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №81-МЛ від 23 лютого 2022 року.
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” повідомило відповідача шляхом направлення на адресу відповідача Досудової вимоги вих. №21699764 від 06 грудня 2023 року, в якому вимагало протягом 7 днів погасити заборгованість перед ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” за Договором №5155350 від 17 листопада 2021 року у сумі 43 340 грн. (а.с.34).
Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання за кредитним договором № 5155350 від 17 листопада 2021 року не виконав, у передбачений у договорі строк кошти (суму кредиту) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 10 000 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача. 
Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками слід зазначити наступне.
       Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. 
       Отже припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
       З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
       Таким чином позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України, мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування 30 днів, тобто до 17 грудня 2021 року.
       Тобто, за вказаний період розмір відсотків становить 2640 грн. (10 000 грн. х 0,88 % х 30 днів), що також вбачається з Додатку №1 до Договору про споживчий кредит № 5155350 від 17 листопада 2021 року.
       Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути відсотки за користування кредитом у розмірі 2640 грн. 
       Стосовно вимог про стягнення з відповідача заборгованості за комісією слід зазначити наступне.
       Відповідно до п. 1.5.1 Договору, комісія за надання кредиту: 700,00 грн., яка розраховується за ставкою 7% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
       Згідно з абзацами другим та третім частини четвертої статті 11 Закону України “Про захист прав споживачів” (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.
       Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
       Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України “Про захист прав споживачів” (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.
       Крім того, відповідно до статті 55 Закону України “Про банки і банківську діяльність” відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
       Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року
№ 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої
статті 22 Закону України “Про захист прав споживачів” у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України “Про захист прав споживачів” з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
       Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
       Таким чином, враховуючи викладене, відсутні підстави для стягнення комісії за користування кредитом.
       За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” до ОСОБА_1 , стягнувши з ОСОБА_1 на користь ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” заборгованість за Кредитним договором №5155350 від 17 листопада 2021 року у розмірі 12684 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 10000 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 2640 грн.
Доводи апеляційної скарги про доведеність позовних вимог у повному обсязі є необґрунтованими належними та допустимими доказами.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія “Кредит-Капітал”— залишити без задоволення.
Заочне рішення Красногвардійського районного суду  м. Дніпропетровська від 24 вересня 2024 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 12 грудня 2024 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

       Судді М.О.Макаров

                                                                                                                       О.В. Свистунова