Номер провадження: 22-ц/813/3246/24 
Справа № 947/25715/19
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л.В.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
03.10.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Назарової М.В., Карташова О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Чеботар А.Г.,
учасники справи:
заявники – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
заінтересовані особи – Київська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_5 ,
на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2023 року,
за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання особи недієздатною та встановлення над неї опіки, заінтересовані особи: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_4 про визнання особи недієздатною та встановлення над неї опіки, визнання правочину нікчемним, в обґрунтування позову зазначають, що внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу ОСОБА_6 не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_6 потребує постійного стороннього догляду, оскільки самостійно не усвідомлює значення своїх дій. Через психіатричні розлади, ОСОБА_6 вчинив правочин, а саме: відповідно до договору дарування від 06.04.2019 року № 162, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Т.В., ОСОБА_6 подарував 90/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 сторонній людині ОСОБА_4 , не розуміючи значення своїх дій та позбавивши себе єдиного житла. 
Позивачі просили суд визнати ОСОБА_6 недієздатним з 01.01.2019 року; встановити над ОСОБА_6 опіку та призначити його опікуном ОСОБА_1 з 01.01.2019 року; визнати нікчемним договір дарування від 06.04.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Т.В., зареєстрований в реєстрі за №162, яким ОСОБА_6 подарував 90/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 .
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 15.10.2019 року роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_4 про визнання особи недієздатною і встановлення над неї опіки та позовні вимоги про визнання правочину нікчемним.
Справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_4 про визнання особи недієздатною та встановлення над неї опіки, в порядку окремого провадження, у відповідності до протоколу передано раніше визначеному складу суду.
В червні 2020 року до суду надійшла уточнена заява від заявника ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_7 , в якій заявник просить суд визнати ОСОБА_6 недієздатним з 01.01.2019 року та встановити над ним опіку, призначивши його опікуном ОСОБА_8 з 01.01.2019 року.
В грудні 2020 року до суду надійшла заява від ОСОБА_1 в якій останній просить суд вважати вірним викладення вимогу в уточненій заяві, відповідно до якого вважати вірним призначити опікуном недієздатного ОСОБА_6 саме ОСОБА_1 , замість помилково зазначеного ОСОБА_8 .
Ухвалою Київського районного суду м. Одеса від 07 грудня 2020 року залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_3 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Київський районний суд м. Одеси рішенням від 03 жовтня 2023 року у задоволені заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_3 , про визнання особи недієздатною та встановлення над неї опіки відмовив.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви виходив з того, що заявниками по справі в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України не надано до суду жодних належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження стану здоров`я ОСОБА_6 , у тому числі стану його психічного здоров`я, які б свідчили про будь-які порушення та страждання ОСОБА_6 на психічні розлади, проходження лікування, тощо. Одночасно суд першої інстанції зазначив, що особисто ОСОБА_6 , через адвоката, приймалась участь під час розгляду справи, який заперечував проти задоволення вказаної заяви, не визнаючи себе таким, що страждає на будь-який стійкий психічний розлад здоров`я, внаслідок чого він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, на підтвердження чого 19.11.2021 року надав до суду висновок фахівця №04/21-Ф, проведеного психологом лабораторії психологічних досліджень «Психологіка» ОСОБА_9 , в якому зазначено, що ОСОБА_6 на момент огляду, хронічний психічний розлад, недоумство, в тому числі придбане, або інші психічні розлади обумовлені ушкодженням чи дисфункцією головного мозку або самотичною хворобою, які супроводжуються порушенням інтелектуально-мнестичної сфери та критичних функцій, не страждає. 
Суд першої інстанції враховував практику Європейського суду, відповідно до якої наголошено про необхідність суворого дотримання органами державної влади прав громадян, які передбачені Європейською конвенцією про права людини.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_5 , просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2023 року у справі № 947/25715/19 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись на те, що судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи осіб, які подали апеляційну скаргу
Апеляційна скарга вмотивована тим, щовсі заяви були надіслані у межах справи № 947/25715/19 та ім?я судді ОСОБА_10 , представник заявника, виявив, що у провадження судді Огренич І.В. знаходиться клопотання про призначення експертизи у справі № 947/25715/19, однак, оскільки справа перебувала у судді ОСОБА_10 , представник заявника, знаючи що клопотання про призначення експертизи від 20.03.2023 року буде розглядатися ОСОБА_10 , написав заяву на ім?я  ОСОБА_11  про залишення без розгляду названого клопотання (оскільки, вважав, що дане клопотання потрапило до ОСОБА_11  помилково).Таким чином, клопотання про призначення експертизи від 20.03.2023 року, на думку представника заявника, не було розглянуто помилково, проте, проведення експертизи є головним доказом, який може бути підставою для задоволення або відмови у задоволенні заяви про визнання особи недієздатною. Посилається, що вході розгляду справи, було витребувано із КНП «Одеський обласний центр психічного здоров?я» ОМР належним чином засвідчені копії медичної справи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із яких, вбачається, що у ОСОБА_6 є захворювання центральної нервової системи, що і є належними доказами, які є необхідними для призначення експертизи. Зазначає, що ухвала суду першої інстанції від 29.01.2021 року про призначення експертизи скасована постановою Одеського апеляційного суду від 07.10.2021 року, лише із тих підстав, що ухвала Київського районного суду м. Одеси від 29.01.2021 року не містила детальних підстав призначення експертизи та доказів психічного розладу ОСОБА_6 (хоча всі ці докази були у справі), вважає, що на той момент, судом не було детально розписано мотивувальну частину рішення суду, що стало підставою для скасування ухвали, при цьому, матеріли справи містять усі докази, які необхідні для призначення експертизи.
До апеляційної скарги додано клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи.

(2) Позиція інших учасників справи
Одеський апеляційний суд ухвалою від 08.12.2023 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_5 , роз`яснив учасникам справи право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.
Представник ОСОБА_1 – ОСОБА_5 , копію ухвали про відкриття провадження від 08.12.2023 року отримав 08.12.2023 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Київська районна адміністрація Одеської міської радикопію ухвали про відкриття провадження від 08.12.2023 року та копію апеляційної скарги отримала 19.12.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
01.04.2024 року від представника ОСОБА_4 – ОСОБА_12 надійшли пояснення щодо апеляційної скарги та клопотання про проведення експертизи, сформовані в системі «Електронний суд» 30.03.2024.
Київська районна адміністрація Одеської міської ради про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, судову повістку отримала 30.07.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
ОСОБА_1 повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
ОСОБА_3 повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
Представник ОСОБА_1 – ОСОБА_5 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.
Представник ОСОБА_6 – ОСОБА_13 в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Представник ОСОБА_4 – ОСОБА_12 в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.10.2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_5 , про призначення судово-психіатричної експертизи у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання особи недієздатною та встановлення над неї опіки відмовлено . 

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що заявниками по справі в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України не надано до суду жодного належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження стану здоров`я ОСОБА_6 , у тому числі стану його психічного здоров`я, які б свідчили про будь-які порушення та страждання ОСОБА_6 на психічні розлади, проходження лікування, тощо.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
Судом встановлено, що батьками заявника ОСОБА_2 є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 22.09.1983 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси.
       Суд першої інстанції зазначив, що заявники ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у відповідності до вимог ч. 3 ст. 296 ЦПК України, мають право на звернення до суду з заявою про визнання ОСОБА_6 недієздатним.
Зі змісту ч. 3 ст. 297 ЦПК України вбачається, що заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути задоволена судом в разі встановлення обставин, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад особи, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
  Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України).
 Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод (абзац третій підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016).
Звертаючись до суду з даною заявою, заявники стверджували, що з 01.01.2019 року ОСОБА_6 страждає на постійний стійкий психічний розлад здоров`я, внаслідок чого він втратив здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що одним із засобів доказування є висновок експерта. 
У постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі № 636/398/19 (провадження № 61-5685св20) зазначено, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.
Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях.
Доводи апеляційної скарги стосуються не призначення судом першої інстанції судово-психіатричної експертизи. 
Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29 січня 2021 року у справі призначено судово-психіатричну експертизу на вирішення якої поставлено наступні питання:
1.Чи страждав ОСОБА_6 на психічне захворювання чи інший психічний розлад станом на 01 червня 2019 року та чи страждає на даний час?
2. Чи був ОСОБА_6 здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними станом на 01 січня 2019 року та по теперішній час та в якій мірі?
Проведення експертизи доручено експертам комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради».
Одеський апеляційний суд постановою від 07.10.2021 року ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 29.01.2021 року скасував та у задоволенні клопотання представників ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 про призначення судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_6 відмовив, у зв`язку з відсутністю у клопотанні про призначення експертизи достатніх даних про психічний розлад здоров`я ОСОБА_6 та в оскаржуваній ухвалі не викладено жодних достатніх даних, на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновку про призначення судово-психіатричної експертизи. 
Із матеріалів справи вбачається, що 22.03.2022 року ОСОБА_2 , від імені якого діє ОСОБА_5 , звертався до Київського районного суду м. Одесі із клопотанням про призначення судово-психіатричної експертизи.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05.06.2023 року клопотання представника ОСОБА_2 – ОСОБА_5 про призначення судово-психіатричної експертизи залишено без розгляду у зв`язку із поданням заяви про залишення без розгляду клопотання про призначення експертизи.
Інших клопотань про призначення судово-психіатричної експертизи, крім зазначених вище, матеріали даної справи не містять.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.10.2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_5 , про призначення судово-психіатричної експертизи у справі відмовлено.
Юридичний критерій недієздатності має перш за все медичну (психіатричну) природу. Він свідчить про тяжкість психічного захворювання чи слабоумства, ступінь розпаду особистості з точки зору інтелектуального і вольового моментів психічної діяльності. Саме з цієї причини визначення юридичного критерію недієздатності віднесено до компетенції експертів-психіатрів.
У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» від 28 березня 1972 року роз`яснено, що даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами.
В суді першої інстанції ОСОБА_6 , якого заявник просив визнати недієздатною особою, самостійно надавав суду вичерпні за своїм змістом та зрозумілі відповіді на поставлені учасниками справи та судом запитання. ОСОБА_6 приймав участь у судових засіданнях, надавав суду усні пояснення, зокрема щодо обставин, викладених у заяві, в яких зазначав, що вважає себе нормальною людиною, не потребує встановлення над ним опіки та не погоджується з поданою заявою. Звертався із апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції про призначення судово-психіатричної експертизи та під час її розгляду брав участь у судовому засіданні.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції особою, про визнання якої недієздатною ставиться питання, ОСОБА_6 та його захисником, надано висновок фахівця 04/21-ф від 05.10.2021 року, складений судовим експертом за спеціальністю «Психологічні дослідження» ОСОБА_9 та лікарем психіатром вищої атестаційної категорії, судово-психіатричним експертом ОСОБА_14 . Під час складання висновку експертами досліджувалася медична документація: фотокопія карти № 2092 стаціонарного хворого ОСОБА_6 ; фотокопія карти № 6983 стаціонарного хворого ОСОБА_6 , фотокопія карти № 1634 стаціонарного хворого ОСОБА_6 , фотокопія карти № 4916 стаціонарного хворого ОСОБА_6 , фотокопія карти № 2951 стаціонарного хворого ОСОБА_6 , фотокопія протоколу обстеження ОСОБА_6 психологом міського психологічного диспансеру від 05.02.2021 року; медичні документи щодо лікування у лікаря отоларинголога. 
Тобто в основу висновку покладено, крім іншого, і вся зазначена заявником медична документація. 
За висновком фахівця № 04/21-Ф, ОСОБА_6 на момент огляду на хронічний психічний розлад, недоумство, в тому числі придбане (деменцію), або інші психічні розлади обумовлені ушкодженням чи дисфункцією головного мозку або самотичною хворобою, які супроводжуються порушенням інтелектуально-мнестичної сфери та критичних функцій, не страждає. Спеціаліст психолог не виявляє зниження інтелектуальних і критичних функцій у випробуваного, будь-яких порушень мислення, інших будь-яких ознак невільного волевиявлення.
Згідно листа Київського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області від 03.02.2020 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має в користуванні мисливську гладкоствольну рушницю та газовий револьвер, згідно дозволу на зберігання та носіння зброї № НОМЕР_2 , виданого Київським ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області терміном до 24.03.2021 року. В подальшому дана зброя знята з обліку ІПС «Армор», як втрачена. 
В матеріалах справи міститься медична довідка для отримання дозволу (ліцензії) на об`єкт дозвільної системи, видана 04.06.2019 ОСОБА_6 в якій зазначається, що за висновком лікарсько-консультативної комісії придатний для носіння та зберігання зброї.
Через воєнний стан ОСОБА_6 виїхав за межі України, про що повідомив суд першої інстанції. До теперішнього часу перебуває за межами України.
Також за межами України перебуває заявник ОСОБА_1 
Жодної медичної документації щодо ОСОБА_6 за останні 40 років матеріали справи не містять, але містять докази отримання ОСОБА_6 дозволу на носіння та зберігання зброї.
Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна.
В матеріалах справи відсутнє подання органу опіки та піклування про призначення опікуна. 
Колегія суддів звертає увагу, що вимоги про встановлення опіки є похідними. 
Встановивши, що заявниками не надано до суду жодних належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження стану здоров`я ОСОБА_6 , у тому числі стану його психічного здоров`я, які б свідчили про будь-які порушення та страждання ОСОБА_6 на психічні розлади, проходження лікування, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у визнанні ОСОБА_6 недієздатним та встановленні над ним опіки. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
В апеляційній скарзі не наведено ніяких нових обставин та не надано нових доказів, що давали б апеляційному суду підстави для проведення переоцінки обставин та висновків, зроблених судом першої інстанції у своєму рішенні.

Щодо суті апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374,  ст. 375, 384 ЦПК України,  апеляційний суд у складі колегії суддів
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий                                                                                     В.А. Коновалова

Судді М.В. Назарова

О.Ю. Карташов