Номер провадження: 33/813/1775/24
Номер справи місцевого суду: 947/7568/24 
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Зєйналової А.Ф.к., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 14 травня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
встановив:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 14 травня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів 17000 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн. 
З вказаної постанови вбачається, що 10.02.2024 року о 23:57 год. по вул. Фонтанська дорога, 69/5 в м. Одесі, ОСОБА_1 керуючи автомобілем BMW 750 L, державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України» з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. 
Не погоджуючись з постановою Київського районного суду м. Одеси від 14 травня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1)працівниками поліції було зупинено ОСОБА_1 без будь-яких підстав, що зафіксовано на відеокамеру;
2)після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що вживав півлітри пива, однак стан його був адекватним, що зафіксовано на відеозаписі;
3)ОСОБА_1 визнав свою провину в тому, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, а тому вважав, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за п. 2.9а Правил дорожнього руху, як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, замість невірно складеного протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за п. 2.5 Правил дорожнього руху, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;
4)в матеріалах справи відсутні дані про правові підстави законності зупинки транспортного засобу та інформування ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення;
5)матеріали справи не містять інформації про те, що відомості про скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення були зареєстровані в Журналі єдиного обліку;
6)протокол серії ААД №734587 від 10.02.2024 року не містить даних про те що його копія була вручена ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, що є порушенням законодавства, а тому він може бути визнаний в якості недопустимого доказу;
7)в протоколі про адміністративне правопорушення перелічені докази, які до нього додаються, однак в матеріалах справи додані й інші докази, які невідомо як потрапили до справи, та яке мають до неї відношення, а тому не можуть вважатися належними доказами у справі.
Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Одеський апеляційний суд належним чином сповіщав ОСОБА_1 про розгляд справи на 18 вересня 2024 року на 10:45 год. В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.
17 вересня 2024 року до Одеського апеляційного суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 про відкладення слухання справи на іншу дату.
Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності  ОСОБА_1 та його представника.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Суд апеляційної інстанції критично відноситься до тверджень ОСОБА_1 щодо наявності підстав для закриття провадження стосовно нього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу інкримінованого останньому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вони є безпідставними та, навпаки, спростовуються доказами по справі.
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена та підтверджується наступними доказами:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №734587 від 11 лютого 2024 року з якого вбачається, що 10 лютого 2024 року о 23:57 год. в м. Одеса по вул. Фонтанська дорога, 69/5, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 750 LI, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_1 зазначив: поспішав додому через комендантську годину, а саме о 23:55 год. Через це був зупинений і відмовився від перевірки;
-довідка про отримання (неотримання) особою посвідчення водія, з якої вбачається, що відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика» станом на 10.02.2024 року ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 отримав 23.04.2022 року;
-довідка про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення з якої вбачається, що відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика» ОСОБА_1 , протягом року за ст. 130 КУпАП не притягувався;
-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.02.2024 року о 00:15 год. згідно якого вбачається, що ОСОБА_1 було направлено на огляд до КНП «ООМЦПЗ» ООР, однак огляд проведено не було у зв`язку із тим, що останній відмовився;
-відеозапис, з якого вбачається, що 10.02.2024 року приблизно о 23:57 год. в м. Одеса по вул. Фонтанська дорога, 69/5 працівниками поліції був зупинений транспортний засіб BMW 750 LI державний номер НОМЕР_1 . Працівник поліції спитав водія, чи вживав останній алкогольні напої, ОСОБА_1 відповів, що так трішки вживав. Працівник поліції запропонував водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер. Потім підійшов другий працівник поліції і роз`яснив ОСОБА_1 , що є три варіанти: перший, ОСОБА_1 проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер. Якщо показник покаже допустиму норму вмісту алкоголю в крові, то нічого не буде, водій поїде далі. Якщо покаже вище допустимої норми, то буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Другий варіант – проїхати до медичного закладу де він пройде огляд у лікаря. І третій варіант, ОСОБА_1 може відмовитися від двох попередніх варіантів, тобто від будь-якого огляду, тоді відносно нього також буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Потім приїхав інший патруль, у якого в наявності був Драгер. Працівник поліції підійшов із Драгером до ОСОБА_1 . ОСОБА_1 повідомив працівника поліції, що проходити Драгер він не буде і до медичного закладу також не поїде. ОСОБА_1 було повідомлено що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Повідомлено що його відсторонено від керування транспортним засобом. Пояснення ОСОБА_1 надав у протоколі. Із змістом якого був ознайомлений, про що свідчить його підпис. Крім того, працівник поліції роз`яснив, що ОСОБА_1 підписує протокол за те, що йому буде надана його копія.
Отже, не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 на те, що протокол серії ААД №734587 від 11.02.2024 року не містить даних про те що його копія була вручена ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, що є порушенням законодавства, а тому він може бути визнаний в якості недопустимого доказу. Оскільки із наданого відеозапису вбачається, що останній підписав протокол про адміністративне правопорушення, в тому числі поставив свій підпис в графі: із змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані вірні.
Посилання апеляційної скарги на те, що працівниками поліції було зупинено ОСОБА_1 без будь-яких підстав, що зафіксовано на відеокамеру не заслуговують на увагу з огляду на те, що сам ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №734587 від 11 лютого 2024 року в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення зазначив, що його було зупинено працівниками поліції, через те, що останній поспішав додому через комендантську годину.
Твердження апелянта про те, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що вживав півлітра пива, однак стан його був адекватним, що зафіксовано на відеозаписі не мають ніякого правового значення для правильного вирішення справи, оскільки останній відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а отже і протокол про адміністративне правопорушення було складено не за порушення п. 2.9 а Правил дорожнього руху, а за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція), визначено, що кінозйомка та відеозапис – це процеси фіксації динамічних властивостей об`єктів, подій, явищ за допомогою кіно- або відеокамери. Кінозйомка проводиться на фотоматеріалах, відеозапис - на цифрових носіях інформації.
Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу (п. 5 розділу ІІ Інструкції).
Слід зазначити, що відеозапис є об`єктивним доказом, оскільки унеможливлює суб`єктивне висвітлення поліцейським або іншими особами обставин справи.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.
За правилами частин 2-3 статті 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Відповідно до п.п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Саме з підстав відмови  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і складено протокол про адміністративне правопорушенні з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
Тому, посилання ОСОБА_1 про те, що він визнав свою провину в тому, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, а тому вважав, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за п. 2.9 а Правил дорожнього руху, як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, замість невірно складеного протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за п. 2.5 Правил дорожнього руху, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не заслуговує на увагу. Для того, щоб були підстави скласти протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 2.9а Правил дорожнього руху, як керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, для початку водієві, необхідно було на вимогу працівника поліції, пройти огляд на стан такого сп`яніння, для того щоб визначити чи є позитивним результат огляду та скільки проміле складає вміст алкоголю у крові. Однак, ОСОБА_1 від огляду у встановленому законом порядку відмовився, тому працівниками поліції і було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, вказавши, що особа керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів, зокрема, на стан алкогольного сп`яніння визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, якою встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (пункт 2 розділу І).
Згідно пунктів 2, 3 Розділу 1 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 6 розділу І Інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Пунктами 1-5, 7, 10 Розділу ІІ зазначеної Інструкції встановлено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі – акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що вказуючи про порушення співробітниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейського до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
ОСОБА_1 таким правом не скористався, не вказав заперечень, зауважень щодо його незгоди із змістом протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Отже, працівники поліції при складанні адміністративного протоколу у відношенні ОСОБА_1 діяли у відповідності із нормами чинного законодавства, будь-яких порушень не зафіксовано.
Між тим, апеляційний суд доходить до переконання, що з відеозапису встановлено одночасну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.
Інші твердження ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час дослідження доказів по справі, також жодних доказів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції не було долучено і до апеляційної скарги.
Також, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З таких підстав, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 14 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду                                                        С.О. Погорєлова