ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" жовтня 2024 р.                             Справа№ 910/3905/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Корсака В.А.
суддів:            Алданової  С.О. 
          Євсікова О.О. 
 
за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.,
за участю представників учасників справи:
від позивача: не з`явився 
від відповідача: Дудченко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз"
на рішення Господарського суду міста Києва від 30.07.2024
у справі № 910/3905/24 (суддя Ярмак О.М.)
за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз"
до Акціонерного товариства "Укртрансгаз"
про визнання недійсним пункту договору

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

01.04.2024, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" з вимогою про визнання пункту 13.5 Договору транспортування природного газу № 1512000715 від 17.12.2015 укладеного між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" правонаступником якого є Акціонерне товариство "Укртрансгаз", та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" недійсним з моменту укладення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що указаний договір в частині умов п. 13.5 суперечить принципам розумності та справедливості.
Матеріально-правовою підставою позову позивач зазначив ст.ст. 16, 215 ЦК України, ст. 207 ГК України.

Доводи та заперечення відповідача

Відповідач з позовом не погодився, посилаючись на  безпідставність заявлених вимог, відповідність умов спірного договору вимогам чинного законодавства.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.01.2024 в задоволенні позову відмовлено повністю.
Рішення мотивоване тим, що позивачем не доведено факту порушення відповідачем його прав у спірних правовідносинах, а тому відсутні підстави для визнання недійсним п. 13.5 Договору відповідно до вимог ст.ст. 16, 215 ЦК України, ст. 207 ГК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів   

Не погоджуючись з цим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення прийнято з порушенням вимог матеріального та процесуального права.
А саме апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам, що спірним договором фактично встановлена значна фінансова відповідальність Замовника, тоді як для Виконавця її не встановлено, в зв`язку з цим договір в частині умов п. 13.5 суперечить принципам розумності та справедливості.

Короткий зміст заперечень відповідача

У своєму відзиві на апеляційну скаргу відповідач з вимогами апеляційної скарги не погодився, та зазначив, що спірний договір відповідає вимогам чинного законодавства, укладений у відповідності до типового договору, а тому відсутні підстави для визнання його недійснім в частині п. 13.5.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної    скарги   по суті
            
Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2024 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Алданова С.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.08.2024 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/3905/24 та невідкладно надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи № 910/3905/24. Копію ухвали надіслано до Господарського суду першої інстанції.
Після надходження матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2024 апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ст.ст. 174, 260 ГПК України у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору у розмірі 3633,60. Роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали останній має право усунути недоліки зазначені у її мотивувальній частині, надавши суду відповідні докази.
18.09.2024 недоліки апеляційної скарги усунено.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.07.2024 у справі № 910/3905/24. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 30.10.2024. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі не пізніше ніж 23.10.2024. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі не пізніше ніж 23.10.2024. Явка учасників справи не визнана обов`язковою.

Явка представників учасників справи

Представник відповідача в судовому засіданні 30.10.2024 заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача.
В судове засідання 07.10.2024 представник позивача не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Зокрема, залучено судом до справи довідки про доставку електронного документа до його електронного кабінету. 
За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,  враховуючи те, що явка представників сторін та третьої особи обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Статтею 129 Конституції України    та ч. 1    ст. 74 ГПК України       визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.      
             
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції       

17.12.2015 між позивачем (замовником) та відповідачем (оператором) укладено договір транспортування природного газу № 1512000715, згідно з яким оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу, на умовах визначених у цьому договорі, а замовник оплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.
Відповідно до умов п. 13.5 договору у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день простроченого платежу.
Спір виник у зв`язку із тим, що позивач вважає цей пункт таким, що суперечить  вимогам чинного законодавства, принципам розумності та справедливості.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції  

Згідно з правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За правилами ч. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.
Колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірний договір в частині п. 13.5 договору відповідає вимогам вищевказаної норми та укладений на основі Типового договору, затвердженого постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 2497 від 30.09.2015.
Суд першої інстанції цілком обґрунтовано зазначив, що внесення сторонами за господарським договором про надання послуг умов про забезпечення виконання зобов`язання замовника про оплату одержаних послуг відповідає вимогам ст.ст. 546, 547, 549 ЦК України, ст. 230 ГК України.
Відповідно до ст. 32 Закону України «Про ринок природного газу» транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.   
Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Згідно з підпунктом 22 пункт 2.3 глави 2 Ліцензійних умов провадженні господарської діяльності з транспортування природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16.02.2017 № 201, при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен дотримуватися, в тому числі, вимог чинного Кодексу газотранспортної системи, а також виконувати умови укладених із замовниками договорів транспортування природного газу відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого НКРЕКП.   
Отже, статтею 32 Закону України «Про ринок природного газу» урегулювано, що між оператором газотранспортної системи та учасниками ринку природного газу обов`язковим для укладення є Типовий договір транспортування природного газу, (затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2497, тут і далі в редакції на момент виникнення спірних правовідносин)   
Враховуючи таке спеціальне  правове регулювання правовідносин сторін, принципи справедливості, добросовісності та розумності застосовуються в контексті цивільно-правової норми, яка врегульовує  правовідносини  учасників  ринку природного газу.   
Договір транспортування природного газу №1512000715 від 17.12.2015  укладено у відповідності до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2497.   
Умови Договору у спірні частині узгоджуються із Типовим договором транспортування природного газу.   
Чинним законодавством не передбачено заборони на внесення до таких договорів умов про відповідальність замовника у вигляді неустойки без включення відповідних умов про відповідальність оператора.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 11.10.2019 у справі №902/575/18 зауважив, що «суд не наділений повноваженнями для самостійного внесення змін до Типової форми договору транспортування природного газу шляхом зазначення інших пунктів, ніж тих, що затверджені уповноваженим на це органом».   
Доводи апеляційної скарги  про  обмеження відповідальності відповідача за невиконання умов договору не заслуговують  на увагу, оскільки умови спірного договору не виключають відповідальності відповідача як оператора, не звільняють його від обов`язків за договором, встановлений п. 13.5 договору розмір відповідальності позивача не є непропорційно великим.
Отже, Колегія погоджується з висновком суду першої інстанції що зміст спірного договору в частині п. 13.5 відповідає вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги   

Згідно до   статті 236 ГПК України   судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Нормою    ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів встановила, що оскаржене рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, при повному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, підстави для його зміни чи скасування в розумінні приписів статті 277 ГПК України відсутні. Натомість викладені в апеляційні скарзі доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, а тому в її задоволенні слід відмовити.
   
Судові витрати

Згідно вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати покладаються на апелянта.      

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 30.07.2024 у справі № 910/3905/24 залишити без змін. 
Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано, - 08.11.2024.

Головуючий суддя                                                            В.А. Корсак 

Судді                                                                                С.О. Алданова

                                                                                О.О. Євсіков