УХВАЛА 
24 жовтня 2024 року
м. Київ
Справа №522/2143/23
провадження №51-2206 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                          ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяви ОСОБА_4 про відводи суддям ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від розгляду його касаційної скарги на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року,
встановив:
До Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду 17 жовтня 2024 року надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 17 жовтня 2024 року, визначено для розгляду вказаної касаційної скарги колегію суддів у складі судді доповідача ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
При цьому, 18 жовтня 2024 року через підсистему «Електронний Суд», що в складі ЄСІТС надійшли заяви про відводи суддям ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від розгляду зазначеної касаційної скарги.
Заяви про відводи мотивовані тим, що 13 квітня 2024 року колегія суддів у складі головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_5 , ОСОБА_1 прийняла рішення, яким задовольнила подання Приморського районного суду м. Одеси та направила кримінальне провадження №12017000000001349 за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до Печерського районного суду м. Києва, та на думку заявника, таке рішення було прийнято з порушенням норм КПК, зокрема:
- заявника, як потерпілого у кримінальному провадженні, належним чином про дату та час розгляду подання не повідомили, чим було порушено його право на доступ до правосуддя та позбавлено можливості висловитися по суті подання ;
- в ухвалі було умисно зазначено про те, що учасників повідомили про дату та час розгляду подання, однак останні не з`явились, аби позбавити його права висловились по суті подання.
Крім того, наводить доводи по безпідставності задоволення ухвалою колегії суддів подання Одеського апеляційного суду від 13 квітня 2023 року та висловлює твердження з приводу вірної, на його думку, підсудності кримінального провадження.
З урахуванням наведеного, вважає що наявні підстави для відводу колегії суддів, оскільки має сумніви щодо неупередженості суддів при розгляді справи.
Дослідивши подані заяви, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції відкриває касаційне провадження протягом п`яти днів з дня надходження касаційної скарги, якщо немає підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги або відмови у відкритті касаційного провадження. Питання про відкриття касаційного провадження суд касаційної інстанції вирішує без виклику сторін кримінального провадження.
Відповідно до частини 1, 2 статті 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні якщо: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.
У своїх заявах про відводи суддям заявник вказує, що судді ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 раніше приймали рішення щодо визначення підсудності у кримінальному провадженні, та оскільки із прийнятим рішення останній не погоджується, вважає, що такі обставини зумовлюють сумніви щодо неупередженості суддів під час розгляду касаційної скарги.
Колегія суддів звертає увагу на те, що судді ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійсно перебували у складі колегії суддів яка ухвалювала рішення про передачу кримінального провадження з одного суду до іншого, але не 13 квітня 2024 року, як зазначає заявник, а 13 квітня 2023 року. При цьому, суддя ОСОБА_3 у розгляді зазначеного питання участі не брала, у зв`язку із чим, мотивування заяви про відвід судді ОСОБА_3 , з огляду на вказані обставини, є необґрунтованим.
Щодо твердження заявника про участь суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у розгляді вищезазначеного питання про передачу кримінального провадження з одного суду до іншого, що, на його думку, створює сумнів у їх неупередженості, колегія суддів вважає такі доводи також непереконливими, з огляду на таке. 
Зокрема, з огляду на вищезазначені положення КПК, лише сам факт попереднього прийняття визначеними суддями рішення щодо передачі кримінального провадження з одного суду до іншого не може бути підставою для відводу, оскільки розгляд питань, пов`язаних із підсудністю кримінальних проваджень, є частиною процесуальної діяльності суддів та не свідчить про наявність особистої зацікавленості чи упередженості суддів, при цьому, сама лише незгода заявника із прийнятим судом рішенням також не свідчить про упередженість суддів при розгляді касаційної скарги.
Законодавством не передбачено, що участь судді у розгляді питань підсудності сама по собі створює сумніви щодо його неупередженості. Відвід може бути обґрунтованим лише за наявності конкретних доказів, що свідчать про зацікавленість суддів у результаті розгляду справи чи їх упередженість, чого у даній заяві не вказано.
Частиною 5 ст. 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим.
Практика Європейського суду з прав людини також передбачає, що для відводу суддів необхідно надавати обґрунтовані та конкретні докази їхньої упередженості. У рішенні ЄСПЛ "Моріс проти Франції" (Morice v. France) зазначено, що особиста неупередженість суддів презюмується, і заявник повинен довести конкретні підстави для її оскарження та у рішенні "П`єрсак проти Бельгії" (Piersack v. Belgium) наголошено, що відведення суддів повинно ґрунтуватися на об`єктивних фактах, які викликають сумнів щодо їхньої неупередженості.
Разом із тим, оскільки у поданих заявах не наведено жодного обгрунтованого мотиву для відводу суддів, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні заявлених заявником ОСОБА_4 відводів суддям ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Керуючись статтями 75, 80, 81 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Заяви ОСОБА_4 про відводи суддям ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від розгляду його касаційної скарги на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                               ОСОБА_2                            ОСОБА_3