ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 жовтня 2024 року 	м.Дніпро	справа № 160/182/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року у справі № 160/182/24 (суддя Кучма К.С., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в письмовому провадженні) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач-1), Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач-2) щодо невиконання обов`язків, покладених пунктом 6 "Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення", затвердженого постановою КМУ від 20.08.2014 року №   413, щодо неподання у місячний строк після завершення військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ОМБр.) ОСОБА_1 виконання завдань по захисту Батьківщини від військової агресії росії в Україну 24.02.2022 р. на розгляд комісії, утвореної у Міністерстві у справах ветеранів, довідки за формою згідно із додатком 1 до вказаної постанови та документів, які є підставою для надання йому військовослужбовцю ВЧ НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ОМБр.) статусу учасника бойових дій, отримання свідоцтва учасника бойових дій;
- зобов`язати відповідачів на виконання п.6 “Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення”, затвердженого постановою КМУ від 20.08.2014 року № 413, невідкладно подати на розгляд комісії, утвореної у Міністерстві у справах ветеранів довідки за формою згідно із додатком 1 до вказаної постанови та документи зазначених у п.4 цього Порядку, які є підставою для надання йому статусу учасника бойових дій, отримання свідоцтва учасника бойових дій;
- зобов`язати командувача Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » надати довідку про виконання ОСОБА_1 завдань по захисту Батьківщини у зоні бойових дій з 08.09.2022 р. по 15.11.2022 р.;
- зобов`язати командувача Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » надати довідку про обставини отримання позивачем поранення, яке призвело до непридатності до військової служби з виключенням з військового обліку;

- зобов`язати командувача Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » виплатити позивачу грошове забезпечення у період його лікування, реабілітації та відпуски при отриманні тяжкого поранення у розмірі 100 000 грн. щомісячно з 15.11.2022 р. по 01.01.2024 р.; 
- зобов`язати командувача Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при отриманні тяжкого поранення у розмірі 134 200 грн.; 
- стягнути солідарно з відповідачів на його користь компенсацію моральної шкоди у розмірі 107 000 грн. та матеріальну шкоду за невиплату грошового забезпечення                                        у розмірі 1546168,20 грн..
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня            2024 року в задоволенні адміністративного позову позивача відмовлено у повному обсязі.
Із рішенням суду першої інстанції не погодився позивач, та через свого представника, подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, представник позивача зазначає, що позивач є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_2 . Позивач знаходився у зоні бойових дій у м. Бахмут Донецької області, неодноразово опинявся під обстрілами артилерії, танків, літаків, в результаті чого отримував числені контузії, які привели до порушень психіки. Наразі позивач протиправно позбавлений соціальних гарантій згідно із Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їхніх сімей”, а саме: права пройти МСЕК для встановлення ступеню втрати працездатності, встановленні групи інвалідності, одержанні одноразової грошової допомоги при отриманні поранення, отримання пенсії з інвалідності, яка настала при виконанні обов`язків військової служби, а також права отримання грошового забезпечення. З грудня позивач не отримує грошове забезпечення, він не має змоги отримати посвідчення про участь у бойових діях. Позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Відповідачі не подали на розгляд комісії документи, які є підставою для надання позивачу статусу учасника бойових дій, що в свою чергу спричинило позивачу моральну шкоду у розмірі 107000 грн. та матеріальну шкоду, яку позивач оцінює в  1 546 168 грн..
Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки всім цим підставам, не врахував докази, що надавалися позивачем, що призвело до неправильного вирішення спору. Норми матеріального права, що регулюють спірні відносини, судом першої інстанці також трактовано не вірно.
Позивач не може нести тягар негативних наслідків від неправомірної бездіяльності суб`єктів владних повноважень. Недотримання вимог законодавства в частині складення усіх необхідних документів з боку відповідачів та обміну інформацією щодо участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не може бути підставою для відмови у виплаті належного позивачу грошового забезпечення з усіма видами додаткових доплат.
Відповідачі скористалися своїм правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача.
Відповідачі у своїх відзивах стверджують, що повністю погоджуються із висновками суду, рішення суду вважають законним і обґрунтованим, а доводи скаржника безпідставними.
Відповідач-1 у відзиві зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 28.11.2022 №333 позивач увільнений від посади та виведений у розпорядження як такий, що скоїв дезертирство. Рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони. Документів позивача на розгляд комісії не надходило. Надати довідку відповідної форми на розгляд комісії, утвореної у Міністерстві у справах ветеранів, довідки за формою згідно з додатком 1 до вказаної постанови та документи із зазначених у п. 4 цього Порядку, для надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, не можливо, оскільки  документи не були подані командиром підпорядкованої частини НОМЕР_2 на розгляд комісії, при цьому, лише командир військової частини НОМЕР_2 може підтвердити участь у бойових діях позивача. Звертає увагу суду, що із доданих до позову медичних документів вбачається, що позивач перебував на лікуванні у психоневрологічному диспансері, однак жодного доказу отримання ним тяжкого поранення в результаті бойових дій як зазначено у позові до справ долучено не було.
Відповідач-2 у своєму відзиві звертає увагу, що позивач не навів та не надав суду жодних належних доказів того, що 16.11.2023 він не самовільно залишив військову частину, а був направлений на лікування. Позивачем не надано жодного доказу (окрім його власних слів), що він, приймаючи участь у бойових діях, був під обстрілами та був поранений. Наказом №333 від 22.11.2022 командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині), відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, солдата ОСОБА_1 , стрільця-санітара 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону увільнено від займаних посад та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , як такого, що скоїв дезертирство. До теперішнього часу позивач відсутній у розположенні бойового підрозділу. У військової частини НОМЕР_2 відсутні документальні або фактичні підтвердження отримання позивачем поранення будь-якого ступеню тяжкості під час проходження ним військової служби.
Позивач самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_2 , згоду на збір та обробку персональних даних, необхідну для направлення документів до комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, не надав. Після прибуття позивача до військової частини НОМЕР_2 командуванням військової частини будуть вчинені усі необхідні заходи для забезпечення наявних прав позивача.
Щодо виплати грошового забезпечення, є вірними висновки суду, що підстави для нарахування військовослужбовцю ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткової винагороди у період з грудня 2022 по теперішній час у військової частини НОМЕР_2 відсутні у зв`язку з самовільним залишенням останнім військової частини.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі Указу Президента № 69/2022 від 24.02.2022 р. "Про загальну мобілізацію", позивача було мобілізовано на військову службу.
Відповідно до витягу з наказу № 252 від 08.09.2022 р. командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) ОСОБА_1 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано з 07.09.2022 року на посаду солдата резерву запасної роти військової частини НОМЕР_2 , ВОС - 143533А.
Згідно із витягу з наказу № 282 від 08.10.2022 року командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця 14 запасної роти, призначеного наказом командира ВЧ НОМЕР_2 (по особовому складу) від 08.10.2022 року №187-РС на посаду стрільця-санітара 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону, ВОС - 100915/658, вважати таким, що з 08.10.2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2 820 гривень на місяць, шпк "солдат".
Наказом командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 333 від 22.11.2022 року, відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, солдата ОСОБА_1 стрільця-санітара 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира ВЧ НОМЕР_2 , як такого, що скоїв дезертирство. Підстава витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по особовому складу) від 28.11.2022 року №236-РС.
Відповідно до довідки КП "Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги Дніпропетровської обласної ради" №63, позивач з 15.11.2022 року по 09.02.2023 року знаходився на стаціонарному лікуванні у 3-му відділенні психоневрологічного диспансеру.
В матеріалах справи наявне свідоцтво про хворобу № 174, відповідно до якого 06.02.2023 року позаштатна військово-лікарська комісія психіатричного профілю КП "Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги Дніпропетровської обласної ради" за розпорядженням начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.01.2023 року провела медичний огляд ОСОБА_1 , за наслідками чого його було визнано непридатним до військової службі з виключенням з військового обліку, на підставі статті 17а, графи ІІ Розкладу хвороб.
13.03.2023 року позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") із заявою, в якій просив:
- направити його до МСЕК для встановленні групи інвалідності, у зв`язку з захворюванням: "Різко виражений посттравматичний стресовий розлад з проявами стійкої тяжкої депресії з психотичними включеннями, резистентний до лікування. Легке заїкання";
-  направити до командира ВЧ НОМЕР_2 подання, щодо виключення його зі списків частини;
- виключити його з військового обліку;
- виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з захворюванням, що пов`язане з проходженням військової служби, яке призвело до непридатності до військової служби у розмірі 36-місячного грошового забезпечення;
- виплатити йому грошове забезпечення з листопада 2022 року до день виключення зі списків частини. 
Судом також встановлено, що листом від 22.03.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_4 на заяву позивача від 13.03.2023 року повідомив, що він є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_2 і не перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Для звільнення з військової служби за станом здоров`я необхідно звернутися до військової частини з рапортом та надати свідоцтво про хворобу з відповідним рішенням ВЛК, як підставу для звільнення. 
Листом від 05.04.2023 року ВЧ НОМЕР_1 на звернення позивача щодо звільнення з військової служби повідомила, що ВЧ НОМЕР_1 не є розпорядником запитуваної інформації та здійснення відповідних дій, а тому звернення направлено належному розпоряднику - ВЧ НОМЕР_2 для подальшого розгляду.
Позивач 27.09.2023 року звернувся до Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") із заявою, в якій просив зобов`язати командира ВЧ НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ОМБр.): 
- надати довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у зв`язку з тим, що щодо мінімальної кількості днів у боях для отримання статусу немає обмежень;
- надати статус учасника бойових дій;
- надати свідоцтво учасника бойових дій;
-направити його до МСЕК для встановленні групи інвалідності, у зв`язку захворюванням: "Різко виражений посттравматичний стресовий розлад з проявами стійкої тяжкої депресії з психотичними включеннями, резистентний до лікування. Легке заїкання";
- направити до командира ВЧ НОМЕР_2 подання, щодо виключення його зі списків частини;
- виключити його з військового обліку;
- виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з захворюванням пов`язане з проходженням військової служби, яке призвело до непридатності до військової служби;
- виплатити йому грошове забезпечення (заробітну плату) з листопада 2022 р. по день виключення зі списків ВЧ НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ОМБр.).

Вважаючи бездіяльність відповідачів щодо неподання на розгляд комісії довідки та документів, які є підставою для надання йому статусу учасника бойових дій та посвідчення учасника бойових дій, не нарахування та не виплати йому грошового забезпечення у повному обсязі, в тому числі і за час перебування на стаціонарному лікуванні, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що з боку відповідачів не допущено протиправної бездіяльності по відношенню до позивача у спірних правовідносинах.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).
Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє на даний час.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі - Постанова №168), пунктом 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
01.04.2022 року постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168" № 400 внесено зміни до вказаної вище постанови, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Згідно з пунктом 2 цієї постанови, вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022 року.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з пунктами 2-1, 3 Постанови №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Міністром оборони України в Окремому дорученні від 23.06.2022 №912/з/29, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022.
Абзацами 3, 4 пункту 3 Окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Таким чином, підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком №1 Окремого доручення.
Позивач був призваний на військову службу по мобілізації та з 08.10.2022 проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 .
Позивач вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не нарахування та не виплати йому належного грошового забезпечення за період з листопада 2022року по день виключення зі списків військової частини.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 28.11.2022 року №333 солдат ОСОБА_1 увільнений від займаних посад та зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 як такий, що скоїв дезертирство (а.с.41).
Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву вказав, що за результатами службового розслідування відносно ОСОБА_1 до Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій і оборонній сфері направлено повідомлення про вчинення останнім злочину. 
На день звернення позивача до суду, він так і не з`явився до військової частини НОМЕР_2 , будь-яких документів на підтвердженя правомірності відсутності на військовй службі не надав (а.с. 35).
На момент розгляду судом даної справи наказ є чинним, не скасованим, а тому підлягає обов`язковому виконанню та врахуванню.
Доказів того, що позивач у зв`язку з отриманням поранення чи контузії був направлений на лікування командиром військової частини, чи за направленням військового госпіталю матеріали справи не містять. 
Зі змісту пунктів 6.1 та 6.2 глави 6 розділу II Положення №402 слідує, що направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться, зокрема, прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, та на таких військовослужбовців подається відповідний перелік документів, в тому числі в разі, якщо особи, які направляються на огляд з приводу поранень, травм, контузій, каліцтв, одержаних у період проходження ними військової служби, - оригінал довідки про обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).
Додатком 5 до Положення №402 визначено форму довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) та зі змісту якої слідує, що саме на підставі наказу командира (начальника) військової частини та за його підписом така довідка видається.
Судом першої інстанції вірно враховано той факт, що позивач до військової частини не повернувся, будь-яких документів на підтвердження правомірності відсутності його на військовій службі не надав, що позбавляє ВЧ НОМЕР_2 можливості вчинення необхідних заходів для забезпечення його прав.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції що з боку відповідачів не допущено протиправної бездіяльності по відношенню до позивача з реалізації його права на отримання належного грошового забезпечення. В спірному випадку відсутні правові та законні підстав для зобов`язання відповідача-2 виплатити позивачу за спірний період грошове забезпечення з нарахуванням додаткової винагороди, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168.
Нормами ст.4 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 р. №3551-XII (далі - Закон №3551-XII) передбачено, що до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

В свою чергу учасниками бойових дій, в розумінні ст.5 Закону №3551-XII, є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Згідно із п.19 абз.1 ст.6 Закону №3551-XII учасниками бойових дій визнаються, в тому числі, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Порядок надання статусу учасника бойових дій (крім осіб, визначених у статті 6-1 цього Закону) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 20.08.2014 року №413 затвердив Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (далі - Порядок) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пункт 2 Порядку передбачено, що статус учасника бойових дій надається:
- військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним, добровольцям Сил територіальної оборони) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України;…
Пунктом 2-1 Порядку передбачено, що статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.
Особам, які брали участь у виконанні бойових (службових) завдань в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, у проведенні розвідувальних заходів, що підтверджено оперативним штабом з управління антитерористичною операцією чи Об`єднаним оперативним штабом Збройних Сил України (об`єднаним командним пунктом об`єднаних сил), а також які отримали травми (поранення, контузії, каліцтва), що унеможливило подальше виконання ними відповідних завдань (крім випадків необережного поводження із зброєю та ухилення від військової служби шляхом самокалічення або шляхом симуляції хвороби), статус учасника бойових дій надається незалежно від кількості днів залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях.
Згідно із п.4 Порядку підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення, заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, для осіб, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, - довідка за формою згідно з додатком 6.
Особи, зазначені в абзаці десятому цього пункту, за власним бажанням можуть додавати інші документи, які містять докази та підтверджують факт виконання ними особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань.
Пунктом 5 Порядку визначено, що рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Офісі Генерального прокурора, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС, - стосовно осіб, зазначених в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку.
Відповідно до п.6 Порядку, для надання статусу учасника бойових дій особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій протягом 30 календарних днів з дня участі осіб у виконанні бойових (службових) завдань, у проведенні розвідувальних заходів, отримання травм (поранень, контузій, каліцтв) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 6.
Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.
Нормами п.8 Порядку передбачено, що у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.
Вказане кореспондується також з положеннями п.19 абз.1 ст.6 Закону №3551-XII.
Отже, наведеними законодавчими нормами встановлено, що особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, або їх представники мають право відповідно до Закону України "Про особливості надання публічних (електронних публічних) послуг" подати заяву (звернення) в паперовій або електронній формі засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг та/або Єдиного державного реєстру ветеранів війни в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, до комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій із зазначенням відомостей, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, або додати копії відповідних документів (за наявності), засвідчені підписом суб`єкта звернення. У разі відсутності таких документів (відомостей), вони витребовуються в уповноваженого органу або в особи у рамках міжвідомчої взаємодії суб`єктів владних повноважень у формі документів або відомостей не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дати надходження заяви (звернення). Уповноважений орган або особа зобов`язані надати запитувані документи (відомості) або повідомити обґрунтовану причину їхньої відсутності не пізніше ніж через 15 календарних днів з дати надходження такого запиту. Не пізніше ніж через 10 календарних днів після отримання відповіді на запит комісія з питань розгляду матеріалів про надання статусу учасника бойових дій приймає рішення про надання відповідного статусу.
Тобто, законодавством передбачено два альтернативні варіанти можливості отримання особами, що безпосередньо приймали участь у заходах захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, статусу учасника бойових дій, зокрема: шляхом подання відповідних документів на розгляд комісії командуванням військової частини, так і шляхом безпосереднього звернення такої особи до відповідної комісії. При цьому відсутність у особи всіх необхідних документів, для підтвердження права на отримання відповідного статусу, не є перепоною для такого звернення, оскільки комісія у разі надходження заяви зобов`язана самостійно витребувати такі документи від уповноваженого органу.
Вказане спростовує доводи позивача про те, що бездіяльність відповідачів щодо не подання на розгляд комісії довідки за формою, встановленою додатком 1 до Порядку, позбавила його права на отримання спеціального статуту учасника бойових дій.
Як було встановлено судом, позивач 27.09.2023 року звернувся до ВЧ НОМЕР_1 із заявою, в якій, зокрема, просив зобов`язати командира ВЧ НОМЕР_2 надати довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Проте, доказів отримання відповідачем такого звернення, позивач до матеріалів справи не долучив.
Доказів звернення позивача до командування ВЧ НОМЕР_2 , в якій позивач проходить військову службу, з відповідною заявою та наданням свідоцтва про хворобу № 174, якою 06.02.2023 року позаштатною ВЛК психіатричного профілю КП "Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги Дніпропетровської обласної ради" його було визнано непридатним до військової службі з виключенням з військового обліку, матеріали справи також не містять.
Отже, за результатами розгляду справи судом не встановлено протиправної бездіяльності відповідачів в цій частині позовних вимог.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача-2 надати довідку про виконання позивачем завдань по захисту Батьківщини у зоні бойових дій з 08.09.2022 р. по 15.11.2022р. та довідку про обставини отримання ним поранення, яке призвело до непридатності до військової служби з виключенням з військового обліку. 
Зі змісту пунктів 6.1 та 6.2 глави 6 розділу II Положення №402 вбачається, що направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться, зокрема, прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, та на таких військовослужбовців подається відповідний перелік документів, в тому числі в разі, якщо особи, які направляються на огляд з приводу поранень, травм, контузій, каліцтв, одержаних у період проходження ними військової служби, - оригінал довідки про обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).
Додатком 5 до Положення №402 визначено форму довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), зі змісту якої слідує, що саме на підставі наказу командира (начальника) військової частини та за його підписом така довідка видається.
Як стверджує відповідач, позивач самовільно залишив місце дислокації військової частини, до військової частини не повернувся, будь-яких документів на підтвердження правомірності відсутності на військовій службі не надав, що позбавляє ВЧ НОМЕР_2 можливості вчинення необхідних заходів для забезпечення його прав.
Із свідоцтва про хворобу №174 (а.с.15-16) вбачається, що позивач був госпіталізований до КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги», вийшовши з дому, перебуваючи на вулиці під час короткотривалої відпустки. На стаціонарному лікуванні перебував з 15.11.2022 року.  
Позивач тверджень відповідача-2 щодо не отримання документів, підтверджуючих його відсутність не спростував.
Таким чином, суд враховує, що позивач не навів та не надав суду жодних належних доказів того, що він не самовільно залишив військову частину, а був направлений на лікування військовим командуванням. Позивачем не наведено обставин та не надано жодного доказу (окрім його власних слів), що він, приймаючи участь у бойових діях, був під обстрілами та був поранений. При цьому, наказом №333 від 22.11.2022 командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині), відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, солдата ОСОБА_1 , увільнено від займаних посад та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , як такого, що скоїв дезертирство. У військовій частині НОМЕР_2 , де проходив службу позивач, відсутні документальні або фактичні підтвердження отримання позивачем поранення будь-якого ступеню тяжкості під час проходження ним військової служби.
За встановлених обставин, у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача-2 надати довідку про обставини отримання ним поранення, яке призвело до непридатності до військової служби з виключенням з військового обліку.
Оскільки судом не встановлено протиправної бездіяльності відповідачів, інші похідні позовні вимоги, зокрема і про стягнення компенсації моральної шкоди у розмірі 107 000 грн. та стягнення матеріальної шкоди за невиплату грошового забезпечення у розмірі 1546168,20грн., також задоволенню не підлягали.
Щодо доводів скаржника, що позивач не може нести тягар негативних наслідків від неправомірної бездіяльності суб`єктів владних повноважень і що недотримання вимог законодавства в частині складення усіх необхідних документів та обміну інформацією щодо участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії не може бути підставою для відмови у виплаті спірної доплати, слід зазначити, що позивач не може будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, допоки інша сторона не надасть доказів на її спростування (концепція негативного доказу), оскільки такий підхід нівелює саму сутність принципу змагальності.
Обов`язок доведення обставин, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, у рівній мірі покладається на обох сторін. Кожна сторона повинна довести факти, на які вона посилається. При цьому, підставу позову повинен довести саме позивач.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженого позивачем рішення суду першої інстанції. Доводи, наведені позивачем в апеляційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду.
Судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня                2024 року у справі №160/182/24 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена  до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак