СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року                               м. Харків                        Справа № 905/159/24  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Сгара Е.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І.
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика”, м.Київ (вх.2091Д)
на рішення Господарського суду Донецької області від 13.08.2024 (повний текст складено 14.08.2024) у справі №905/159/24 (суддя Демідова П.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика”, м.Київ
до відповідача ОСОБА_1 , м.Маріуполь Донецької області
про стягнення 56 611,39 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 56 611,39 грн, з яких: 28 031,65 грн – сума прострочених платежів по тілу кредиту, 28 579,74 грн – сума прострочених платежів по процентах.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 13.08.2024 у справі №905/159/24:
-позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 56 611,39 грн – задоволено частково;
-стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” заборгованість в розмірі 28031,65 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1186,99 грн;
-в іншій частині заявлених вимог залишено без розгляду.
Не погодившись із вищевказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення Господарського суду Донецької області від 13.08.2024 року по справі №905/159/24 скасувати в частині відмови в стягненні заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 28579,74 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача грошову суму у розмірі 28579,74 грн, в решті рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, скаржником зазначено наступне:
- судом першої інстанції було невірно застосовано норми матеріального права, зокрема положення статті 1046 ЦК України, оскільки враховуючи висновки суду про доведеність факту отримання Відповідачем кредитних коштів від Позивача, Договір №091960-МР1-001 про надання кредиту є укладеним, що свідчить про наявність у Відповідача обов`язку повернути Позивачу не лише отримані кошти, а і сплатити проценти за користування кредитом на умовах визначених кредитним договором;
- судом не було надано належної оцінки доказам та не враховано, що з позовної заяви та доданих до неї Візуальної форми дій клієнта щодо укладення електронного Кредитного договору в якій викладено чітку хронологію укладення Кредитного договору;
- позивачем були надані до суду належні та допустимі докази, що підтверджують факт укладення Кредитного договору у відповідності до норм чинного законодавства України, що спростовує протилежні висновки суду першої інстанції в оскаржуваному рішення.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2024: апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” на рішення Господарського суду Донецької області від 13.08.2024 у справі №905/159/24 залишено без руху; встановлено апелянту строк впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме надати докази сплати судового збору у розмірі 1816,80 грн.
У зв`язку із усуненням недоліків апеляційної скарги, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.10.2024: відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” на рішення Господарського суду Донецької області від 13.08.2024 по справі №905/159/24; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” на рішення Господарського суду Донецької області від 13.08.2024 по справі №905/159/24 вирішено розпочати з 24.10.2024 без повідомлення учасників справи.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу під час розгляду спору в даній справі.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як вбачається із матеріалів справи, 29.08.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” було направлено Фізичній особі-підприємцю Болотову Володимиру Олександровичу пропозицію укласти договір (оферту) №091960-МР1-001  про надання кредиту.
Цього ж дня, ФОП Болотов В.О. прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення  договору №091960-МР1-001 від 29.08.2020 про надання кредиту на умовах, визначених офертою.
Зі своєї сторони ТОВ “Бізнес Позика” направлено ФОП Болотову В.О. через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-9592 на номер телефону                       НОМЕР_1 , який зазначений позичальником у анкеті в особистому кабінеті, та який ним було введено.
Відповідно до п.1 договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 30 000,00 грн на засадах строковості, поворотності платності (надалі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилам про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям (надалі - договір). 
Строк кредиту становить 16 тижнів. Процентна ставка: в день 1,0403500, фіксована. Загальний розмір наданого кредиту: 30 000,00грн. Термін дії договору до 19.12.2020. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 53   200,00грн.
Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (далі – проценти за користування кредитом) нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів (п.2 договору).
Пунктом 3 договору сторони погодили графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.
Відповідно до пунктів 5, 6 договору, позичальник підтверджує, шо він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає договір. Позичальник надав дозвіл кредитодавцю на збір, обробку, зберігання та поширення його персональних даних з метою оцінки його кредитоспроможності, забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, інформування про кредитоспроможність та добросовісність, а також на передачу в будь-який момент будь-яких персональних даних позичальника та інформації про укладення і виконання цього договору в будь-якій формі будь-яким третім особам з метою захисту прав та інтересів кредитодавця та повного виконання зобов`язань за цим договором, а також позичальник надав дозвіл на відступлення права вимоги за договором, при цьому без особистого повідомлення позичальника про таку обробку, передачу чи відступлення.
Згідно з п.9 договору, інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору. Усі неврегульовані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України.
Пунктом 4.2.2.2 Правил про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика”(далі - Правила), встановлено, що Позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором про надання кредиту та додатковою угодою, до закінчення терміну дії договору.
Пунктом 5.1 Правил, передбачено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення терміну дії договору про надання кредиту (включно).
Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок кредитодавця у строк відповідно до графіку платежів, встановлений договором про надання кредиту. Датою повернення (погашення) кредиту так само як і датою сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами договору про надання кредиту при безготівкових розрахунках вважається – дата зарахування коштів на рахунок кредитодавця (п.5.3 Правил).
Відповідно до пункту 7.5 Правил, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення та/або невиконання умов договору та додаткової угоди, які мали місце під час дії договору.
Із матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” перерахувало на банківську картку ОСОБА_1 , грошові кошти в сумі 30   000,00грн, що підтверджується квитанціями №259427306 від 29.08.2020 на суму 20   000,00грн та №259427594 від 29.08.2020 на суму 10   000,00грн.
Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» та розрахунку заборгованості позивача, 13.09.2020 відповідач здійснив часткову оплату суми заборгованості в розмірі 6670,48грн, з яких: 1968,35грн – заборгованість за кредитом, 4   702,13грн – заборгованість за відсотками. 
У зв`язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за договором, Товариство з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 56 611,39 грн, з яких: 28 031,65 грн – сума прострочених платежів по тілу кредиту, 28 579,74 грн – сума прострочених платежів по процентах.
Як вже зазначалось вище, рішенням Господарського суду Донецької області від 13.08.2024 у справі №905/159/24: позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 56 611,39 грн задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” заборгованість в розмірі 28031,65 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1186,99 грн; в іншій частині заявлених вимог залишено без розгляду.
Зміст апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” свідчить про те, що апелянт оскаржує рішення місцевого господарського суду в частині відмови в стягненні заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 28579,74 грн.
При перегляді рішення Господарського суду Донецької області від 13.08.2024 у справі №905/159/24 судова колегія апеляційного господарського суду виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позичальником за договором №091960-МР1-001 про надання кредиту від 29.08.2020 є Фізична особа-підприємець Болотов Володимир Олександрович.
Згідно з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 22.02.2021 внесено запис про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.9 ст.4 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань” визначено, що фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.          
Отже, відповідачем у даному позовному провадженні є фізична особа, яка втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності станом на дату звернення із позовною заявою.
Враховуючи, що за змістом статей 51, 52, 598-608 ЦК України, статей 202-208 ГК України, статті 4 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань” однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати, то вона має відповідати за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.
          Виходячи із зазначеного, фізична особа ОСОБА_1 є особою, яка має відповідати за своїми зобов`язаннями взятими під час перебування ним у статусі суб`єкта підприємницької діяльності та є належним відповідачем у справі №905/159/24.
У відповідності до ст.193 Господарського кодексу України (далі – ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання – відповідно до вимог, що у певних умовах  звичайно ставляться.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 
Частиною 1 ст.173 ГК України передбачено, що господарським визнається  зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно зі ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.
Відповідно до ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Частиною 1 статті 639 ЦК України   визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
За загальним правилом правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі (ст.208 ЦК України).
При цьому, відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір, відповідно до ст.638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно зі ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч.2 ст.640 ЦК України).
Статтею 641 ЦК України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.
Відповідно до ст.642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Відповідно до ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг"   електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно зі ст.8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру
Згідно із ч.3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
У відповідності до Правил про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям ТОВ "Бізнес Позика":
- електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних заявником/позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти електронний договір або додаткову угоду, та надсилаються кредитодавцю (пункт 1.4.7.);
- інформаційно-телекомунікаційна система (ІТС) - сукупність інформаційних та телекомунікаційних систем кредитодавця, яка працює в форматі Сайту(ів) в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле (пункт 1.4.8.);
- логін Особистого кабінету - номер мобільного телефону заявника/позичальника (пункт 1.4.13.);
- одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що направляється заявнику/позичальнику засобами зв`язку, вказаними під час реєстрації/входу в ІТС кредитодавця (пункт 1.4.14.);
- особистий кабінет - сукупність захищених сторінок, що формуються заявнику/ позичальнику в момент його реєстрації в ІТС, за допомогою якого заявник/позичальник здійснює повну взаємодію з кредитодавцем, має можливість укласти договір, додаткову угоду, отримувати інформацію та документи, пов`язані з наданням та обслуговуванням кредиту, зокрема графіку платежів, тощо. Доступ до особистого кабінету здійснюється заявником/позичальником після авторизації, яка проходить шляхом введення логіна особистого кабінету і одноразового ідентифікатора та має юридичне значення ідентифікації позичальника в порядку, передбаченому Закону України "Про електронну комерцію"   (пункт 1.4.15).
В пункті 5 кредитного договору відповідач підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає договір.
Також в пункті 8 договору відповідач вказує, що підписанням кредитного договору він підтверджує, що до його укладання відповідач отримав від позивача інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема передбачену ч.2 ст.12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".
Отже, підписання договору (електронного правочину) за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора є належним та допустимим доказом на підтвердження укладення сторонами такого договору.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, в якій суд, серед іншого, зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
Інформаційно-телекомунікаційна система кредитора, а саме особистий кабінет позичальника знаходиться на офіційному сайті ТОВ "Бізнес Позика" https://bizpozyka.com/.
На підтвердження укладення договору позивач надав візуальну форму послідовності дій щодо укладення електронного договору про надання кредиту №091960-МР1-001 від 29.08.2020.
Апеляційний господарський суд встановив, що ФОП Болотов В.О. через веб-сайт кредитодавця https://bizpozyka.com/ шляхом введення логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету ввійшов до особистого кабінету та з особистого кабінету через інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подав заявку на отримання кредиту, де відповідно вказав номер свого поточного (карткового) рахунку.
Таким чином, 29.08.2020 між ТОВ “Бізнес Позика” та ФОП Болотовим В.О. було укладено договір про надання кредиту №091960-МР1-001, підписаний одноразовим ідентифікатором, у порядку, визначеному ст.12 Закону України "Про електронну комерцію".
За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є кредитним договором.
Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).
Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.3 ст.1049 Цивільного кодексу України).
В силу положень ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Приписами ч.1 ст.530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Як вже зазначалось вище, Товариство з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” належним чином виконало свої зобов`язання за договором та перерахувало на банківську картку ОСОБА_1 , грошові кошти в сумі 30   000,00грн, що підтверджується квитанціями №259427306 від 29.08.2020 на суму 20   000,00грн та №259427594 від 29.08.2020 на суму 10   000,00грн.
Проте, ФОП Болотов Володимир Олександрович виконав свої зобов`язання частково, а саме здійснив часткову оплату суми заборгованості в розмірі 6670,48грн, з яких: 1968,35грн – заборгованість за кредитом, 4   702,13грн – заборгованість за відсотками.
Здійснення позичальником  часткової оплати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” свідчить про визнання ОСОБА_1 наявності між сторонами договірних відносин, які виникли із кредитного договору від 29.08.2020 №091960-МР1-001.
Жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.76-77 ГПК України, які би свідчили про наявність між сторонами інших договірних правовідносин, матеріали справи не містять, що свідчить про безпідставність висновку суду першої інстанції стосовно неможливості вважати оплату позичальником 6670,48грн., як доказ часткового виконання кредитного договору від 29.08.2020 №091960-МР1-001 .
Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що в силу положень ст.74 ГПК України саме відповідач повинен був доводити факт неукладеності кредитного договору, в разі наявності у останнього відповідних доводів.
Наявні в матеріалах справи документи свідчать, що кредитний договір від 29.08.2020 №091960-МР1-001 є укладеним в електронній формі, у зв`язку із чим породжує виникнення у його сторін відповідних зобов`язань, в тому числі і обов`язок позичальника повернути кредит та сплатити проценти за користування останнім.
Перевіривши розрахунок заявлених до стягнення процентів в сумі 28 579,74 грн. за період з 29.08.2020 по 19.12.2020, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що останній є арифметично вірним та таким, що відповідає положенням діючого законодавства України та умовам, укладеного між сторонами договору.
Доказів повернення ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” процентів в розмірі 28579,74грн., матеріали справи не містять, у зв`язку із чим позовні вимоги у відповідній частині підлягають задоволенню.
Зважаючи на вищевикладене, висновок суду першої інстанції щодо залишення без розгляду позовних вимог про стягнення процентів в розмірі 28579,74грн. на підставі п.4 ч.1 ст. 226 ГПК України, є безпідставним та необґрунтованим.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Донецької області від 13.08.2024 у справі №905/159/24 підлягає скасуванню в частині залишення без розгляду позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 28579,74 грн. із прийняттям нового рішення про задоволення позову у відповідній частині. В іншій частині рішення Господарського суду Донецької області від 13.08.2024 у справі №905/159/24 підлягає залишенню без змін.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” на рішення Господарського суду Донецької області від 13.08.2024 у справі №905/159/24 – задовольнити. 
Рішення Господарського суду Донецької області від 13.08.2024 у справі №905/159/24 – скасувати в частині залишення без розгляду позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 28579,74 грн.
Абзаци 1-3 резолютивної частини рішення Господарського суду Донецької області від 13.08.2024 у справі №905/159/24 викласти в наступній редакції:
«Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 56611,39грн – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , код РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” (01133, м.Київ, бул.Лесі Українки, буд.26, оф.411; код ЄДРПОУ 41084239) заборгованість в розмірі 28031,65грн, проценти в розмірі 28579,74 грн,  а також судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.»
В іншій частині рішення Господарського суду Донецької області від 13.08.2024 у справі №905/159/24  – залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , код РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” (01133, м.Київ, бул.Лесі Українки, буд.26, оф.411; код ЄДРПОУ 41084239) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                                                 Е.В. Сгара

Суддя                    Р.А. Гетьман

Суддя                    О.І. Склярук 

                 Повний текст постанови складено та підписано 22.11.2024 року