Справа № 444/4666/23                                        Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р. Й. 
Провадження № 22-ц/811/881/24                                 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
                04 жовтня 2024 року м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 22 лютого 2024 року в справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

                                        в с т а н о в и в:
У грудні 2023 року акціонерне товариство (далі – АТ) «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 24865 грн. 58 коп.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. 
Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. 
Умови обслуговування рахунків фізичної особи (далі – Умови) в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.
30 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.
Положеннями анкети-заяви визначено, що ця анкета-заява разом із Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав у мобільному додатку примірники вищезазначених документів, що складають договір, та зобов`язався виконувати його умови. 
Відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 70000 грн., однак, свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 24865 грн. 58 коп., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). 
Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 22 лютого 2024 року позов АТ «Універсал Банк» задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 24865 грн. 58 коп., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту).
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» судовий збір в розмірі 2684 грн. 
Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , просив його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк» відмовити, вирішити питання судових витрат.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги відповідач покликається на те, що предметом позову в даній справі є вимога про стягнення заборгованості (тіла кредиту), яка виникла на підставі підписаної ним анкети-заяви до договору про надання банківських послуг. На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості за договором №б/н від 30.05.2018 року, станом на 07.11.2023 року, з якого вбачається, що банком нараховувались проценти за користування кредитними коштами, які додавались до тіла кредиту, в результаті чого заборгованість по тілу кредиту збільшувалась, а при внесенні відповідачем коштів на картку, такі автоматично списувались позивачем на погашення процентів. Тобто, застосування банком такого алгоритму розрахунку суми боргу призвело до штучного збільшення тіла кредиту, тому розрахунок заборгованості не є належним доказом на підтвердження дійсного розміру коштів, які фактично отримані відповідачем як кредит, та його заборгованості по тілу кредиту. Вважає, що нарахування та стягнення банком процентів не грунтується на нормах права та договірних відносинах. 
Звертає увагу, що Умови та правила обслуговування, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. 
Додає, що в анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг від 30.05.2018 року не зазначена процентна ставка за користування кредитними коштами, строк, на який вони видаються, а також інші складові кредиту. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з Умов та правил обслуговування розумів відповідач та ознайомлювався і погоджувався з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. 
Наголошує, що банком не надано доказів формування підтвердження із зазначенням дати та часу одержання підписаних відповідачем Умов та правил обслуговування у редакції, яка долучена позивачем до позовної заяви. 
Апелянт вважає, що банком безпідставно списано на погашення відсотків 104139 грн. 47 коп. 
Зазначає, що за період з 30.05.2018 року по 13.12.2023 року відповідачем було знято 277297 грн. 68 коп., а внесено 353887 грн. 57 коп., з яких: 104139грн. 47 коп. 47 грн. було списано саме на неузгоджені проценти. З огляду на викладене, зазначає, що у відповідача наявна переплата у розмірі 76589 грн. 89 коп. 
Відзиву на апеляційну скаргу від позивача не надходило.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 24.09.2024 року, є дата складення повного судового рішення – 04.10.2024 року. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Судом встановлено, що 30.05.2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк» (а.с.30).
У п.2 анкети-заяви вказано, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, умови якого відповідач зобов`язався виконувати.
Згідно з п.3 анкети-заяви, відповідач підтвердив, що ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірник у мобільному додатку, вони йому зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.
У п.6 анкети-заяви відповідач просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в банку. Засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Також визнав, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного/удосконаленого електронного підпису.
У п.п.9, 11 анкети-заяви відповідач підтвердив, що ця анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку і просив усе листування щодо цього договору здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.
Згідно з п.10 анкети-заяви, відповідач надав право та доручив банку здійснювати договірне списання коштів з усіх рахунків, відкритих в АТ «Універсал Банк» без додаткових його розпоряджень для погашення будь-яких інших його грошових зобов`язань перед банком, що випливають з умов договору або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між ним та банком.
До позовної заяви позивач додав витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг, затверджених рішенням Правління ПАТ «Універсал Банк» №20 від 30.05.2018 року (а.с.33-55).
Згідно довідки про розмір встановленого кредитного ліміту від 06.12.2023 року (а.с.29), ОСОБА_1 в АТ «Універсал банк» відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні, шляхом підписання анкети-заяви до договору. Розмір встановленого кредитного ліміту по поточному рахунку № НОМЕР_1 становить 70000 грн.
Відповідно до наданого банком розрахунку (а.с.24-28), заборгованість ОСОБА_1 станом на 07.11.2023 року становить 24865 грн. 58 коп.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює сторона яка кредитує (в даному випадку АТ «Універсал Банк»).
За змістом статті 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому сторонами погоджується розмір кредиту, розмір процентної ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості та інші умови.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Отже, в силу наведеної вище правової позиції, додані банком до позовної заяви Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту, в яких визначені умови кредитування, не є складовою укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки не підписані відповідачем, а інформація про ПІБ споживача, його підпис та дата підпису, які накладені у вигляді електронного цифрового підпису, відсутня. 
Згідно з ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
За положеннями ст.12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Проте, долучені позивачем Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту не підписані відповідачем відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки інформація про ПІБ споживача, його підпис та дата підпису, які накладені у вигляді електронного цифрового підпису, відсутня.
Із змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 24865 грн. 58 коп.
Разом з тим, згідно з наданим позивачем розрахунком, вказана заборгованість складається із нарахованих банком процентів за користування кредитом, однак, належних доказів про узгодження умов надання кредиту, зокрема, щодо розміру та порядку сплати процентів за користування кредитними коштами, позивач не надав.
Паспорт споживчого кредиту містить застереження, що інформація, яка зазначена у ньому, зберігає чинність та є актуальною до 01 січня 2019 року (а.с.52). Більше того, зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в Паспорті споживчого кредиту, і будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.
У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.
Отже, Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту і передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.
Заява-анкета, підписана відповідачем 30.05.2018 року, не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами.
Враховуючи те, що Паспорт споживчого кредиту є інформацією, наданою відповідачу, яка була актуальною лише до 01 січня 2019 року, а матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у Паспорті умов кредитування були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.
З наведеного слідує, що нарахування банком процентів за користування кредитними коштами не відповідає вимогам закону, а відтак, безпідставно було включено до загального розміру заборгованості за наданим відповідачу кредитом.
Таким чином, сплачені відповідачем грошові кошти неправомірно відносилися банком на погашення процентів.
Суд першої інстанції наведеного не врахував, тому дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості, яку банк визначив як заборгованість за тілом кредиту, не врахувавши, що до неї були включені проценти за користування кредитом, розмір і порядок сплати яких не був узгоджений між сторонами. 
Згідно виписки по рахунку відповідача за період з 01.01.2018 року по 15.01.2024 року (а.с.75-81), відповідачем було витрачено 277297 грн. 68 коп., а внесено 353887 грн. 57 коп., списано процентів на суму 104139 грн. 47 коп., тобто сума внесених відповідачем коштів значно перевищує суму використаного кредиту.
При цьому, необхідно зазначити, що виписка з банківському рахунку є належним доказом, оскільки відображає рух коштів та доводить активне користування відповідачем кредитними коштами та виконання ним своїх обов`язків з погашення кредиту.
Відповідно до положень ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пунктів 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписка з банківського рахунку є первинним документом, що підтверджує здійснені по банківському рахунку операції.
Верховний Суд у справі №554/4300/16-ц наголосив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки по картковим рахункам можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
З наведених вище мотивів доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 є обґрунтованими, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позову АТ «Універсал Банк».
Відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4026 грн. підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.
Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 382-384 ЦПК України, суд

                                       п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 22 лютого 2024 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором –відмовити.
Стягнути з акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4026 гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 04 жовтня 2024 року.

Головуючй                                                        С.М. Бойко

Судді                                  С.М. Копняк

А.В. Ніткевич