ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/2308/24  Номер провадження 33/814/829/24	Головуючий у 1-й інстанції МАХАНЬКОВ О. В.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року 	м. Полтава	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю секретаря судового засідання  Деркач А.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його представника – адвоката Кононенка В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Крюківського районного суду м. Кременчук від 20 травня 2024 року,
в с т а н о в и в:
Цією постановою
        ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим і накладено на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.
За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 29 квітня 2024 року о 05 годині 50 хвилин по вул. Кострова, 73 у м. Кременчук Полтавської обл. керував автомобілем «SKODA OCTAVIA», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан названого сп`яніння.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати постанову Крюківського районного суду м. Кременчук від 20 травня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: він не керував автомобілем «SKODA OCTAVIA», н.з. НОМЕР_1 ,, який був переданий йому в тимчасове користування дядьком і залишений ним ( ОСОБА_1 ) на стоянку біля гаража напередодні 29 квітня 2024 року, де знаходився до приїзду поліцейських, та доказів, які би доводили зворотне, у справі не міститься; поліцією лише перераховано ознаки сп`яніння без їх перевірки. Водночас апелянт посилається на те, що йому не було належним чином повідомлено про місце, дату й час судового засідання суду першої інстанції, що позбавило його права на подання і дослідження доказів по справі. 
Суд апеляційної інстанції заслухав позицію ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на відсутність факту керування ним автомобілем, і водночас підтвердив інші наведені в протоколі обставини, а також те, що 29 квітня 2024 року він вживав алкоголь, думку адвоката, який просив задовольнити апеляційну скаргу, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 не здійснювалось керування автомобілем, вивчив і дослідив матеріали справи, допитав свідка ОСОБА_2 , проаналізував доводи апелянта та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №714623 29 квітня 2024 року о 05 годині 50 хвилин по вул. Давида Кострова, 73 у м. Кременчук Полтавської обл. ОСОБА_1 в порушення вимог п.2.5 ПДР України керував автомобілем «SKODA OCTAVIA», н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів) та відмовився від проходження у встановленому закон порядку огляду на стан названого сп`яніння (а.с.1).
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння учасниками провадження в апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційної інстанції не оспорювався, а також підтверджений ОСОБА_1 в апеляційному суді.
Однак доводи апелянта, які зводяться до того, що він не виконував функції водія, є безпідставними, оскільки спростовуються даними відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, відповідно до яких зафіксовано рух автомобіля «SKODA OCTAVIA» 29 квітня 2024 року приблизно о 05 годині 50 хвилин по вул. Давида Кострова, 73 у м. Кременчук Полтавської обл. У цей час поліцейські прослідували за вказаним вище транспортним засобом - «SKODA OCTAVIA», н.з. НОМЕР_2 , який було залишено після припинення руху біля гаража поруч із місцем проживання ОСОБА_1 й на момент приїзду поліції дистанційно зачинено з характерним одночасним спрацюванням усіх показчиків поворотів (з лівої та правої сторін) (06:24-07:24, 13:07-13:10 хвилини відеозапису №1, 00:41-00:42 відеозапис №2). Поруч із автомобілем «SKODA OCTAVIA», н.з. НОМЕР_2 , перебував ОСОБА_1 з ключами від нього й почав відходити, затим за допомогою ключів відчинив двері цього транспортного засобу, непослідовно спочатку посилався на те, що автомобілем керував його дядько, але водночас зазначав про знаходження останнього в лікарні на момент події (07:10-09:30, 11:55-12:01, 13:44-14:05  хвилини відеозапису №1). При цьому, біля транспортного засобу будь-яких інших осіб, окрім ОСОБА_1 й поліцейських, не було. На місці ж прибуття поліції свідок ОСОБА_2 неодноразово підтвердила те, що ОСОБА_1 в зазначені вище дату й час керував транспортним засобом «SKODA OCTAVIA». При цьому, свідок ОСОБА_2 вільно себе поводила, впевнено, ствердно й добровільно підтверджувала й демонструвала повідомлені нею поліції обставини. Затим поліцейським було зазначено ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, зокрема, запаху алкоголю з порожнини рота, й на вказане ОСОБА_1 підтвердив його перебування в стані сп`яніння, але на неодноразові вимоги поліції категорично відмовився від проходження в будь-якій формі огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку, посилаючись на те, що він був пішоходом. Також поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 наслідки вчиненого останнім порушення – складання щодо нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (а.с.9).
Таким чином, зазначені вище обставини на основі аналізу їх сукупності та взаємозв`язку з урахуванням непослідовної та неправдивої версії ОСОБА_1 поза розумним сумнівом підтверджують факт керування ним транспортним засобом.
Викладені вище докази безперечно доводять винуватість апелянта у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і об`єктивних підстав не довіряти їм немає.
Що стосується показань свідка ОСОБА_2 , то вона в судовому засіданні апеляційної інстанції повідомила, що перед приїздом поліцейських нею та ОСОБА_1 вживався алкоголь. Далі їй здалося, що ОСОБА_1 поїхав автомобілем «SKODA OCTAVIA», н.з. НОМЕР_1 , який був відсутній перед домоволодіння, але далі згадала, що цей транспортний засіб ОСОБА_1 попередньо відігнав (до приходу гостей). Разом з цим, вона бачила як під`їжджав автомобіль «SKODA OCTAVIA», н.з. НОМЕР_1 , до місця його виявлення поліцією. Наразі вони з ОСОБА_1 проживають окремо, але спілкуються і підтримують хороші стосунки.
У той же час, ОСОБА_1 в апеляційному суді зазначав, що й зараз проживає разом із ОСОБА_2 .
Проте твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем і показання свідка ОСОБА_2 у частині того, що їй помилково здалося, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, підлягають критичній оцінці та спрямовані на спробу уникнення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, і надання свідком ОСОБА_2 допомоги в цьому апелянту, оскільки: свідок ОСОБА_2 і ОСОБА_1 раніше тривалий час проживали разом і наразі підтримують хороші стосунки; показання вказаного свідка спростовуються даними відеофіксації, яка є засобом об`єктивного контролю та не викликає сумнівів у своїй достовірності; твердженнями самої ОСОБА_2 на місці події, які вона засвідчила в письмовій формі й повідомляла відразу ж без можливості узгодити версію з ОСОБА_3 .
Пунктом 2 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Саме ці дискреційні повноваження поліцейського дають йому право самостійно визначати наявність чи відсутність підстав для проведення огляду водія на стан сп`яніння.
За даними відеофіксації поліцейський установив підстави для висновку, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, повідомивши ОСОБА_1 про наявні в нього ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота. Сам  ОСОБА_1 на місці події та в суді апеляційної інстанції, а також свідок ОСОБА_2 підтвердили попереднє вживання ОСОБА_1 алкоголю (до виконання функцій водія). Тому доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної перевірки існування в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, позбавлені підстав.
Отже, посилання апелянта, з яких ставиться питання про скасування постанови місцевого суду та закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.
Що стосується аргументів апелянта, які зводяться до здійснення місцевим судом розгляду справи без його участі, то можливість реалізації прав, передбачених Конституцією України та ст.268 КУпАП, у тому числі й тих, про які йдеться в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 та його представнику було надано під час провадження в суді апеляційної інстанції, якими вони й скористалися в повному обсязі. У ході апеляційного розгляду вони, зокрема, мали можливість навести аргументи, з яких вважали безпідставним і неправомірним притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, але такі аргументи не знайшли свого підтвердження.
Стягнення у вигляді штрафу на ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції з урахуванням положень ст.ст.23, 33 КУпАП і в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною. 
Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
У свою чергу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що місцевий суд у мотивувальній частині постанови допустив технічну описку при зазначенні цифри в номерному знаку автомобіля, яким керував ОСОБА_1 . Ця описка може бути виправлена судом першої інстанціїї за власною ініціативою або за заявою учасника провадження чи іншої заінтересованої особи, та не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Крюківського районного суду м. Кременчук від 20 травня 2024 року щодо  ОСОБА_1 – без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                         О.М. Корсун