ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2848/24 Справа № 205/12665/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Курбанова Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 листопада 2024 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційні скарги захисника Єрмолова Євгена Миколайовича та представника потерпілого ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2024 року стосовно
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі — КУпАП),
       
       за участю:
       особи, яка притягається до
       адміністративної відповідальності                                 ОСОБА_2 
       захисника                                                         Єрмолова Є. М.
       потерпілого                                                          ОСОБА_3 
       представника потерпілого                                         ОСОБА_1 
ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення. 
Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_2 закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Відповідно до постанови суду першої інстанції, 22.10.2023 о 11 год 45 хв водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Hyundai Accent», з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , по вул. Набережній Заводській в районі е/о 347, що в Новокодацькому районі м. Дніпра, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Audi A6», з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який слідував в попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а пасажири ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження.
Короткий зміст клопотань про поновлення строку, вимог апеляційних скарг і узагальненні доводи осіб, які їх подали. 
Захисник ОСОБА_6  просить поновити строк апеляційного оскарження з тих підстав, що рішення в судовому засіданні оголошено не було, а копію повного тексту постанови захисник отримав лише 07.11. і 09.11.2024 подав апеляційну скаргу. Також зазначає, що первинна апеляційна скарга була повернута апеляційним судом, оскільки з невідомих йому причин, у справі була відсутня копія договору про надання правничої допомоги ОСОБА_2 , яку він долучав в суді першої інстанції до матеріалів справи. Після отримання копії постанови про повернення апеляційної скарги без затримки повторно подав апеляційну скаргу до якої долучив копію договору.
В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду першої інстанції скасувати та надіслати справу до суду першої інстанції для нового розгляду. 
В обґрунтування апеляційних вимог наводить доводи, зміст яких зводиться до того, що винуватість у ДТП ОСОБА_3 встановлена постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2024 року, залишеною без змін апеляційним судом і в цій постанові апеляційним судом визнано недостовірним доказом висновок експерта, наданий адвокатом Авраменком О. Ю. в підтвердження невинуватості ОСОБА_3 .
Зазначає, що ОСОБА_3 не є потерпілим у справі, оскільки автомобіль під його керуванням належить іншій особі, тому він є свідком у даній справі, а суд протиправно наділив його правами потерпілого. 
Також наводить доводи про відсутність в діях ОСОБА_2 порушення вимог п. 10.1 ПДР та, відповідно, складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначає, що докази на які послався суд у постанові, не доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, а сам судовий розгляд проведено формально, без належного дослідження усіх обставин. Вважає висновок експерта від 26.01.2024 недостовірним доказом як такий, що ґрунтується на недостовірних вихідних даних, наданих представником ОСОБА_1 , які не узгоджуються з іншими доказами, зокрема і поясненнями ОСОБА_3 . 
Представник потерпілого  ОСОБА_7  просить поновити строк апеляційного оскарження з тих підстав, що рішення в судовому засіданні оголошено не було, а копію повного тексту постанови отримав лише 07.11. і 08.11.2024 подав апеляційну скаргу. 
В апеляційній скарзі представник просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП з підстав визначених у ст. 38 КУпАП, зазначивши це у резолютивній частині постанови. Також просить змінити постанову в частині законності і обґрунтованості в межах доводів апеляційної скарги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги наводить доводи зміст яких полягає в наступному. Зазначає, що суд виклав у постанові обставини, які не відповідають дійсності та не ґрунтуються на доказам, досліджених у суді. Суд, дійшовши висновку в мотивувальній частині постанови про доведення вини ОСОБА_2 , не прийняв такого рішення в резолютивній частині постанови, чим допустив порушення норм матеріального та процесуального закону. Посилається на положення ст. 38 КУпАП і зазначає, що закінчення цих строків лише виключає накладення адміністративного стягнення на особу щодо якої складено протокол. 
       Позиції учасників апеляційного розгляду.
       Захисник та ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу захисника і просили її задовольнити.
       Представник потерпілого та потерпілий ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу представника і з підстав, викладених у скарзі просив її задовольнити. 
       Мотиви апеляційного суду.
       Щодо клопотань про поновлення строку апеляційного оскарження. 
       Як видно з матеріалів справи, 28.10.2024 суд видалився до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення, проте відомостей про проголошення судового рішення фіксацією та журналом не зафіксовано. 04.11. представник ОСОБА_1 та 06.11.2024 захисник Єрмолов Є. М. подали заяви про отримання копії постанови. 08.11.2024 копія оскарженої постанови була направлена адвокатам Єромлову Є. М. та ОСОБА_1 , що підтверджується відповідними довідками (а.с. 199, 200). В той же день представник ОСОБА_1 та на наступний день захисник Єрмолов Є. М. подали апеляційні скарги. Апеляційний суд погоджується з доводами клопотань, що до часу ознайомлення з повним текстом судового рішення учасники позбавленні можливості підготувати мотивовану апеляційну скаргу. 
       Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисник Єрмолова Є. М. про поновлення строку апеляційного оскарження за його апеляційною скаргою від 20.11.2024, оскільки в цей день (20.11.2024) первинна апеляційна скарга була повернута у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи копії договору про надання правничої допомоги ОСОБА_2 , проте в той же день подав апеляційну скаргу повторно та долучив відповідний договір.
       Щодо доводів апеляційної скарги захисника Єрмолова Р. А. 
Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Перевіривши постанову суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги захисника та докази, які суд поклав в основу рішення, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим з огляду на таке.
       Вина ОСОБА_2 підтверджується доказами, дослідженими в суді першої інстанції та перевіреними апеляційним судом, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 555600 від 13.11.2023, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.10.2023 та фототаблицею до нього, схемою до протоколу огляду місця від 22.10.2023 р., письмовими пояснення ОСОБА_3 та частково письмовими і усними поясненнями в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 .
       Порушення вимог п. 10.1 ПДР водієм ОСОБА_2 підтверджується висновком експертного дослідження № КЕД-19/104-24/20690 від 27.06.2024 Дніпровського науково - дослідного експетрно-криміналістичного центру МВС України та поясненнями судового експерта ОСОБА_8 , допитаного в суді першої інстанції.
       Відповідно до п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
       В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтвердив, що здійснював маневр перестроювання з першої смугу в крайню ліву по напрямку свого руху, оскільки мав намір здійснити розворот і коли він вже рухався в лівій смузі відбулося зіткнення з автомобілем “Ауді”, який, за його поясненнями, їхав близько до бардюра також в лівій смузі руху.
       Суд апеляційної інстанції вважає доведеним факт здійснення маневру перестроювання водієм ОСОБА_2 , що підтверджується його поясненнями, проте апеляційний суд відхиляє пояснення водія, що він упевнився в безпечності свого маневру, що спростовується тим, що відбулося зіткнення транспортних засобів. Та обставина, що зіткнення відбулось в момент коли автомобіль “Хюндай” перебував під кутом підтверджується слідами аварійно-механічної взаємодії, а саме основний удар відбувався в ліве переднє крило та ліву передню двері, які і зазнали значних механічних пошкоджень, що виключає твердження захисту про первинне контактування автомобіля “Ауді” із аркою заднього лівого колеса автомобіля “Хюндай”, яка має пошкодження у виді подряпини.
       Враховуючи, що в межах справ про адміністративне правопорушення не проводиться слідчий експеримент, а відеозапис з вуличної камери не зафіксував сам момент зіткнення, то залишився не встановленим черговість перестроювання транспортних засобів в крайню ліву смугу та можливість бачити водієм ОСОБА_2 автомобіля “Ауді”. Водночас, доведеними є обставини зміни водієм ОСОБА_2 напрямку руху, а саме перестроювання з першої смуги руху в третю смугу руху (крайню ліву смугу) в якій і відбулось зіткнення з автомобілем “Ауді” і що в такій дорожній обстановці дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР, що підтверджується висновком експертного дослідження № КЕД-19/104-24/20690 від 27.06.2024 та іншими матеріалами справи. 
       Зазначені вище докази є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх сукупність і узгодженість, є достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.
Будь-яких невідповідностей вимогам КУпАП під час оформлення зазначених вище матеріалів, які б могли вплинути на висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 та наявності в його діях складу правопорушень, під час апеляційного перегляду не встановлено. 
       Отже, суд апеляційної інстанції доходить висновку про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на належних, достовірних та достатніх доказах та відповідно про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
       Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_3 не маже бути потерпілим, оскільки автомобіль зареєстрований на іншу особу, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки потерпілим у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, може бути водій, який на відповідній правовій підставі користується та володіє транспортним засобом і такий транспортний засіб в результаті ДТП отримав механічні пошкодження. 
       В апеляційній скарзі захисник ставив апеляційну вимогу про скасування постанови суду першої інстанції та направлення справи до місцевого суду на новий розгляд. Проте такі вимоги не узгоджуються з повноваженнями суду апеляційної інстанції, визначеними в ч. 8 ст. 294 КУпАП, відповідно до якої за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: (1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; (2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; (3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; (4) змінити постанову.
       Стосовно доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_1 . 
       Суд першої інстанції належним чином виконав вимоги ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, відповідно до яких суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення та дійшов обґрунтованого висновку про доведення винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
       Разом з тим, дійшовши таких висновків, в резолютивній частині ухвали суд не прийняв рішення про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні вказаного правопорушення, тому для забезпечення принципу правової визначеності та точного дотримання вимог ст. 280, 283 КУпАП, постанова суду першої інстанції з цих підстав підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП.
       Зважаючи на те, що підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, є нереабілітуючою, оскільки у випадку відсутності події або складу адміністративного правопорушення провадження, справа підлягає закриттю з іншої підстави, – згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, - застосування судом положень п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП без з`ясування питання та прийняття рішення про винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, є неправильним застосуванням закону. 
Закінчення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП є нереабілітуючою підставою закриття справи про адміністративне правопорушення, тому така підстава не може бути застосована до осіб, які не вчиняли адміністративного правопорушення, або їх вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена у встановленому законом порядку. При цьому, положення ст. 38 КУпАП стосуються строків накладення адміністративного стягнення, у разі визнання особи винуватою у вчиненні інкримінованого правопорушення.
Системний аналіз норм КУпАП вказує на те, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП можливо виключно у разі встановлення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, відповідні доводи апеляційної скарги представника потерпілого є законними та обґрунтованими і в даному випадку є підставою для скасування оскарженої постанови місцевого суду.
Щодо доводів апеляційної скарги представника потерпілого про твердження суду, що ДТП сталася в результаті дій обох водіїв, у зв`язку з чим представник просить виключити такі висновки суду першої інстанції, то апеляційний суд їх відхиляє з тих підстав, що така зміна судового рішення не призведе до будь-яких правових наслідків, оскільки ці обставини встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили, а провадження стосовно ОСОБА_3 також закрито з нереабілітуючих підстав, що, як вже було зазначено вище, можливо лише за встановленням винуватості особи у вчиненні правопорушення. 
Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, подія адміністративного правопорушення мала місце 22 жовтня 2023 року, тому строк накладення адміністративного стягнення на день розгляду справи як в суді першої, так і в апеляційному суді при прийнятті судового рішення, закінчився. 
Враховуючи вимоги ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП адміністративне провадження стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду апеляційним судом справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника Єрмолова Євгена Миколайовича та представника потерпілого ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2024 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2024 року стосовно  ОСОБА_2 за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати. 
Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження у справі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
        
       Суддя                                                                 О. П. Піскун