УХВАЛА 
02 жовтня 2024 року                                                       
м. Київ
справа № 495/6417/23
провадження № 61-13110ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - адвоката Гудз Роксолани Андріївни, на постанову Одеського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, стягнення страхового відшкодування, пені, інфляції та трьох процентів річних,
ВСТАНОВИВ:
У 2023 році  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , звернулися до суду з позовом, в якому просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТОВ «СК «Альфа-Гарант»):
на користь позивача ОСОБА_2 , який діє від свого імені та як законний представник ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , страхове відшкодування витрат на утримання та моральної шкоди у загальному розмірі 159 500,00 грн; пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України - 25 659,84 грн, три процентів річних - 1 560,04 грн, інфляційні втрати - 2 403,04 грн; на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування витрат на утримання та моральної шкоди у загальному розмірі 100 500,00 грн, пеню - 16 168,11 грн, три проценти річних - 982,97 грн, інфляційні втрати - 1 514,14 грн.
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 жовтня 2023 року позов задоволено.
Стягнено з ТОВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 страхове відшкодування витрат на утримання та моральну шкоду у розмірі 159 500,00 грн, пеню - 25 659, 84 грн, три проценти річних - 1 560,04 грн, інфляційні витрати - 2 403,04 грн.
Стягнено з ТОВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування витрат на утримання та моральну шкоду у розмірі 100 500,00 грн, пеню - 16 168,11 грн, три проценти річних у розмірі 982,97 грн, інфляційні витрати - 1 514,14 грн.
Здійснено розподіл судових витрат.
Постановою Одеського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «СК «Альфа-Гарант» задоволено частково, рішення місцевого суду в частині стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних витрат скасовано, ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено, здійснено перерозподіл судових витрат. 
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
У вересні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Гудз Р. А., на постанову Одеського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року.
У касаційній скарзі заявники, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просять скасувати оскаржуване судове рішення, а рішення місцевого суду залишити в силі.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Ціна позову у справі у загальному розмірі складає 308 288,14 грн (159 500,00 + 25 659,84 + 1 560,04 + 2 403,04 + 100 500,00 + 16 168,11 + 982,97 + 1 514,14 грн), яка станом на 01 січня 2024 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028*250= 757 000,00 грн).
Враховуючи зазначене вище, постанова Одеського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року не підлягає касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання на випадок, передбачений підпунктами а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у справі, з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявників. 
Однак, в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовано не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин, з урахуванням сталої судової практики Верховного Суду щодо застосування статті 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статті 625 Цивільного кодексу України, ними не обґрунтовано.
Крім того, Верховний Суд зазначає, що вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає загальнодержавне значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчий процес (референдум), обороноздатність держави, її суверенітет, найвищі соціальні цінності, визначені Конституцією України, тощо.
Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то Верховний Суд зазначає: у даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційний скарзі.
Касаційна скарга не містить обґрунтованих аргументів, які б свідчили про виняткове значення цієї справи для заявників та про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.
Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання заявників на положення підпунктів а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України є необґрунтованими, оскільки предмет спору не містить обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії винятково значимих. Крім того, наведені заявниками в касаційній скарзі обставини не дають підстав для висновку, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
З урахуванням наведеного, оскільки заявники подали касаційну скаргу на судове рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - адвоката Гудз Роксолани Андріївни, на постанову Одеського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, стягнення страхового відшкодування, пені, інфляції та трьох процентів річних.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникам.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                      Н. Ю. Сакара      
                                                                                                                  О. В. Білоконь
                                                                                                                  О. М. Осіян