ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 608/89/23	Головуючий у 1-й інстанції Коломієць Н.З. 	
Провадження № 22-ц/817/776/24 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючого - Храпак Н.М. 
Суддів -  Гірський Б. О., Хома М. В., 
за участі секретаря - Панькевич Т.І. 
та сторін: представника позивача - адвоката Квятковського Д.В., представника відповідача - адвоката Деркач О.Р., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу № 608/89/23 за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», інтереси якого представляє ОСОБА_1 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 червня 2024 року, ухваленого суддею Коломієць Н.З., повний текст якого виготовлено 21 червня 2024 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання коштів безпідставно стягненими та визнання кредитного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

у січні 2023 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі за текстом - АТ КБ «ПриватБанк») про визнання коштів безпідставно стягненими та визнання кредитного договору за № SAMDN55000039448335 від 28.01.2011 недійсним. В позовній заяві вказав, що 28 січня 2011 року між ним та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № SAMDN55000039448335. Працюючи в органах внутрішніх справ, позивач 28 серпня 2019 року звернувся до відділення AT КБ «ПриватБанк» для відкриття рахунку, щоб отримувати заробітну плату. Банком було відкрито рахунок та видано карту, при цьому поновлено картку у відповідності до відкритого рахунку за кредитним договором від 28.01.2011 № SAMDN55000039448335 та видано картку. Однак, при видачі даної кредитної картки ОСОБА_2 повідомив працівника банку, що не бажає отримувати дану картку та просить її знищити, що в присутності нього і було зроблено працівником банку, однак, кредитний рахунок не закривався. 
Як вбачається з виписки по картці/рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в період з 12.08.2022 по 01.11.2022 систематично списувалися кошти без його згоди. При проведенні даних банківських операцій, будь-яка авторизація з його боку не проводилася, смс-повідомлення, дзвінки з банку до нього не надходили. Також вказані транзакції не вимагали підтвердження у системі «Приват 24».
       З 05.08.2022 ОСОБА_2 перебуває за межами України, що підтверджується відміткою у закордонному паспорті № НОМЕР_3 , виданому 12 серпня 2016 року органом 6112, що свідчить про неможливість користування позивачем банківським кредитним рахунком та використання кредитних коштів.
       З приводу незаконного, шахрайським способом зняття коштів в загальній сумі 28 818,89 гривень, ОСОБА_2 звернувся до Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області з повідомленням про злочин та за фактом шахрайських дій здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №12022211110000403 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
       Також, ОСОБА_2 звернувся в АТ КБ «ПриватБанк» із заявою щодо блокування даного рахунку та проведення службового розслідування щодо безпідставного списання коштів із його кредитного рахунку.
       Вважає, що саме службова недбалість працівників банку призвела до списання коштів з його рахунку невідомими особами.
       Позивач ОСОБА_2 просить визнати кошти в сумі 28 827,34 гривень, які стягнені з рахунку НОМЕР_2 , безпідставно стягненими та визнати недійсним договір від 28.01.2011 за №SAMDN55000039448335, укладений між ним та AT КБ «ПриватБанк».
       Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 червня 2024 року позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про безпідставне стягнення коштів та визнання кредитного договору за № SAMDN55000039448335 від 28.01.2011 недійсним, задоволено частково.
       Визнано кошти, які стягнені з рахунку НОМЕР_2 в сумі 28 827 (двадцять вісім тисяч вісімсот двадцять сім) гривень 34 копійки, безпідставно стягненими.
       В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
       Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь Держави Україна судовий збір за розгляд справи у розмірі 1073 (однієї тисячі сімдесяти трьох) гривень 60 копійок.
       Не погоджуючись із судовим рішенням в частині задоволених позовних, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 червня 2024 року в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.
       В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник заявника зазначив, що судом не взято до уваги того, що в період з 12.08.2022 по 13.08.2022 транзакції здійснювались по картці НОМЕР_6. З наявною інформацією програмних комплексів банку, а саме "Приват24" встановлено, що кредитна картка "Універсальна" віртуальна НОМЕР_6, рахунок НОМЕР_2 , випущена 12.08.22 20:10:58 в «Приват24» клієнта, про що свідчить запис в ЄКБ.
       Аналізом адмінки «Приват24» встановлено, що 12.08.2022 08:07:43, що в «Приват24» мобільної версії було проведено відновлення пароля входу (chang_password) під логіном НОМЕР_4 . В ході відновлення було використано PIN-код картки НОМЕР_5 , яка випущена 18.11.2019 о 15:45 на клієнта ОСОБА_2 під час відвідання останнім відділення банку в м. Чорткові.
       В подальшому, 12.08.2022 о 08:07:46 відбулась авторизація клієнта в «Приват24» після відновлення входу в Приват24. Відновлення входу в «Приват24» відбулося під логіном НОМЕР_4 клієнта ОСОБА_2 з використанням PIN-код картки НОМЕР_5 .
       Sim-карта з номером НОМЕР_4 значиться «фінансовим номером». В період оспорюваних транзакцій, вказаний фінансовий номер був зареєстрований за клієнтом ОСОБА_2 і на даний час не мінявся.
       13.08.2022 об 11:07:14 в ході списання через мерчант стороннього банку, ОСОБА_2 було відправлено повідомлення про необхідність підтвердження транзакції через дзвінок на лінію клієнтської підтримки. Після відсутності підтвердження транзакції, система «розумного обліку» автоматично заблокувала акаунт клієнта в «Приват24».
       Отже, транзакції здійснювалися з 12 по 13.08.2022 та відбувались з перевипущеної 12 серпня 2022 року картки НОМЕР_6 з використанням «Приват24», фінансового телефону ОСОБА_2 та частково 3-D Secure.
       Як вбачається з матеріалів справи, за заявою ОСОБА_2 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 1202221111000040 від 26.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, проте судом не враховано, що наявність кримінального провадження не може свідчити про вчинення злочину відносно ОСОБА_2 до винесення вироку, яким такі обставини будуть встановлені. 
       Також вказують, що згідно «Умов і Правил надання банківських послуг»: «Банк не несе відповідальності у разі, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карту, контрольну інформацію Клієнта, Ідентифікатор користувача, паролі системи «Приват24», пароль(ніку) MobileBanking або проведених Клієнтом операціях стане відомою іншим особам в результаті несумлінного виконання Клієнтом умов їх зберігання і використання і/або прослуховування або перехоплення інформації в каналах зв`язку під час використання цих каналів». А, «Клієнт несе відповідальність за усі операції, що проводяться в підрозділах Банку, через облаштування самообслуговування, систему MobileBanking, систему «Приват24» з використанням передбачених справжніми Умовами засобів його ідентифікації і аутентифікації". 
       На адресу АТ КБ «ПриватБанк» звернення від ОСОБА_2 щодо несанкціонованого списання коштів в розмірі 28 827,34 гривень та його не погодження, блокування банківської картки клієнта чи доступу до «Приват24» не надходило. Також від позивача не надходило запитів на блокування картки чи доступу до «Приват24», повідомлень про зміну фінансового номеру телефону, втрати PIN-кодів, паролів доступу, контрольної інформації. 
       Таким чином, відповідач вважає, що зазначені операції не могли бути проведеними без банківської картки та PIN-коду, номеру фінансового телефону, а відтак відповідальність за проведені операції покладаються на користувача банківських карток - ОСОБА_2 . 
       Крім цього, ч.2 ст.16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це, і відповідно до ст.264 ЦПК України при ухваленні рішення вирішити питання, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
       На підставі наведеного зазначають, що банк діяв в межах договору про надання банківських послуг, укладеним між позивачем та відповідачем, то відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .
Відзив на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» до суду апеляційної інстанції не поступав.
       Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» - Деркач О.Р. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи викладеній в ній.
       Представник позивача - адвокат Квятковський Д.В. у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржене судове рішення не відповідає в повному обсязі з огляду на таке.
       Судом встановлено такі обставини.
       28 січня 2011 року між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № SAMDN 55000039448335 та видано картку НОМЕР_1 .
       Позивач стверджує, що з даної картки, поки він постійно перебував у Республіці Польща, в період з 12.08.2022 по 01.11.2022 відбувалося несанкціоноване зняття коштів невідомими особами на загальну суму 28 818,89 гривень.
       З даного приводу позивач звернувся в АТ КБ «ПриватБанк» та в Чортківський РВП ГУНП в Тернопільській області та за фактом шахрайських дій на даний час здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №12022211110000403 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
       Службовою перевіркою АТ КБ «ПриватБанк» щодо несанкціонованого списання коштів ОСОБА_2 були встановлені наступні обставини.
       За наявною інформацією встановлено, що кредитна картка «Універсальна» віртуальна НОМЕР_6 (референс договору SAMDNWFC00001826162, рахунок НОМЕР_2 , тип договору CRPL, бранч TLX0) випущена 12.08.2022 20:10:58 в «Приват24» клієнта, про що свідчить запис в ЄКБ.
       Аналізом адмінки «Приват24» встановлено, що 12.08.2022 08:07:43 в «Приват24» мобільної версії (channel is p24mob) було проведено відновлення пароля входу (CHANGE_PASSWORD) під логіном НОМЕР_4 з девайсу НОМЕР_24"Redmi". В ході відновлення було використано PIN-код картки НОМЕР_5 . - 12.08.2022 08:07:46 відбулась авторизація клієнта в «Приват24» (P24_AUTHORIZATION_MOB) після відновлення входу в «Приват242 13.08.2022 11:07:14 в ході чергової спроби списання через мерчант стороннього банку epay.com.ua, клієнту було відправлено повідомлення про необхідність підтвердження транзакції через дзвінок на лінію клієнтської підтримки. Після відсутності підтвердження транзакції система «розумного обліку» автоматично заблокувала аккаунт клієнта в «Приват24». Дана інформація підтверджена заступником керівника департаменту з "Fraud case аналізу" Кузьмич О.В.
       Миттєва картка для виплат 4149499135511028 (бранч TEX0) випущена 18.11.2019 15:45 на клієнта ОСОБА_2 під час відвідання останнім відділення в м. Чортків, що стверджується фото клієнта з продуктом банку.
       Остання транзакція по картці відбулась 22.05.2022, що стверджується випискою про рух коштів по карті НОМЕР_5 .
       Перевіркою через адмінку LIQPAY (liqpay.ua/oper/payments), Е-COMMERCE (lpecadmin.prod.liqpay.ua/ecadmin/) та «Приват24» встановлено списання коштів, а саме: через термінал I0110UWN виведені кошти в сумі 581,76 грн (4 транзакції по 145,44 грн з урахуванням комісії) на поповнення шахрайського телефону НОМЕР_7 ; відбулася невдала спроба переказу коштів на картку «Універсалбанку» НОМЕР_8 ; перекази через «Приват24» (9 транзакцій) на суму 2982,86 грн на картку банку «Конкорд» НОМЕР_14; в період 12.08.2022-13.08.2022 з картки НОМЕР_6 відбулися списання на суму 21876 грн через інтернет-мерчанти сторонніх банків (31 транзакція), відповідно термінали: E0111321, E0111381, E0111391, E0112011, E0112041, E0112401, E0112531, E0112541, E2214432.
       13.08.2022 з карти ОСОБА_2 було здійснено переказ на суму 226,60 грн (з урахуванням комісії) через мобільний додаток «Приват24» (признак {DA20=3} в описі транзакції) на картку НОМЕР_10 клієнта «ПриватБанку» ОСОБА_3 .
       В підсумку проведені транзакції: списання на суму 581,76 грн на поповнення номеру мобільного телефону НОМЕР_7 ; списання на суму 21876 грн через мерчанти сторонніх банків E0111321, E0111381, E0111391, E0112011, E0112041, E0112401, E0112531, E0112541, E2214432; перекази на 2982,86 грн на картку банку «Конкорд» НОМЕР_14 клієнта ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_9 ); переказ 226,60 грн на картку клієнтки «ПриватБанку» НОМЕР_10 ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_11 ). 
       Картка НОМЕР_10 відкрита на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_12 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_13 , в списках обмеження не значиться.
       В ході проведеної службової перевірки 22.11.2022 підрозділом NPS (nps.privatbank.ua/s3/nps/historybyrequest&id=15726955) по звернені ОСОБА_3 , клієнтка підрозділом клієнта ОСОБА_3 повідомила, що вищезазначеного переказу не очікувала, відправник їй не знайомий та погодилась на повернення коштів.
       Проте, спеціалістом Ахметзяновим В.Є. (супермен) не проведено дебетування картки НОМЕР_10 та закрито заявку БОК № 15726955 з приміткою «Недозвон до відправника = відсутня скарга. Без згоди клієнта та розуміння актуальності питання кошти не дебетую. Знімаю обмеження з картки одержувача. НОМЕР_25 Попереджена про відповідальність».
       Додатковою перевіркою встановлено, що картка банку «Конкорд» НОМЕР_14 випущена на клієнта ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_9 , тел. НОМЕР_15 , АДРЕСА_2 .
       Виведення коштів з картки НОМЕР_14 відбувалося на картки сторонніх банків, а саме: НОМЕР_8 АТ «Універсалбанк», НОМЕР_26 «Monobank» клієнта « ОСОБА_6 ».
       По інформації ЄКБ, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_9 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_3 , неодноразово внесений в списки обмежень по кодифікатору 1.15 (аномальна кількість оформлених кредитних договорів). Номер шахрайського телефону НОМЕР_7 значиться/значився в ЄКБ клієнтів: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_16 , АДРЕСА_4 ). Клієнт внесений в списки обмежень 29.01.2023 по кодифікатору 1.15 (аномальна кількість оформлених кредитних договорів); видалений в клієнта ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_17 , м. Черкаси (створений 03.09.2018).
       В ході відпрацювання встановлено, що 06.12.2022 згенеровано заявки на повернення коштів проведених по терміналах «ПриватБанку24, проте відшкодування відхилено через наявність підтвердження 3-D Secure. Не було створено заявок на проведення претензійної роботи по мерчантах сторонніх банків, а саме: 37 транзакцій без 3-D Secure на загальну суму 20912 грн (13 транзакцій більше 150 грн на суму 18738 грн та 24 транзакції до 150 грн).
       У відповідності до правил міжнародних платіжних систем «Visa» та «Mastercard», претензійно-позивна робота може тривати 45-120 днів і згенеровані заявки прострочені по термінах і не мають перспективи для проведення ППР.
       Аналізом логів входу в «Приват24» встановлено, що входи в аккаунт клієнта ОСОБА_2 (НОМЕР_27) за 12.08.2022, 13.08.2022 здійснювались з не властивого клієнту девайса НОМЕР_24 REDMI (віртуальний imei якого НОМЕР_28), IP НОМЕР_18 , провайдер: Україна, Київстар. Зазвичай девайс клієнта LDN-L21|HUAWEI.
       Аналізом входів по шахрайському imei НОМЕР_28 зафіксовано два входи в період 12.08.2022-13.08.2022 в «Приват24» під логінами НОМЕР_29 та НОМЕР_30. По інформації ЄКБ логіни значаться за фінансовим номером НОМЕР_19 з 26.06.2019 за клієнткою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_20 , зареєстрована по АДРЕСА_5 ; фінансовий номер НОМЕР_21 з 04.08.22 значиться за клієнткою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_22 , зареєстрована АДРЕСА_6 .
       На період проведення перевірки, звернень від клієнтів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 по системі не зафіксовано.
       Отримати додаткову інформацію за допомогою сервісу «Архів повідомлень» по клієнту ОСОБА_2 не надалось можливим через обмеження збереження записів, який становить один рік.
       Відповідно до інструкцій з проведення службових перевірок, Банк проводить безпосереднє відпрацювання (опитування) клієнтів в межах своєї компетенції, тобто на етапі використання платіжних засобів «ПриватБанку».
       Також враховуючи, що за фактом скоєння злочину і зверненням в правоохоронні органи потерпілих передбачається проведення гласних та негласних заходів в рамках ЄРДР 12022211110000403 (ч.4 ст.185 КК України) та для убезпечення ризиків для банку, на даному етапі доцільно внесення клієнтів, які потенційного можуть бути фігурантами справи, в списки обмежень.
       Враховуючи обставини списання коштів в клієнта ОСОБА_2 по завідомо спланованій зловмисниками шахрайській схемі, випадкове використання чи викрадення карток клієнтів, зазначених в матеріалі службової перевірки є малоймовірною. В даному випадку можна стверджувати, що шахрайські картки отримувачів були передані третім особам за попередньою згодою, за винагороду або їх власники безпосередньо причетні до шахрайської групи осіб. На підставі вищевикладеного, клієнта ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_9 ) внесено в списки обмежень по кодифікатору - 1.41 (шахраї в електронних операціях). Шахрайський телефон НОМЕР_23 внесено в списки обмежень. Картки НОМЕР_14 , НОМЕР_31, НОМЕР_26 внесені в список скомпрометованих карток чужих банків.
       Підсумовуючи наявну інформацію на період перевірки встановлено: 12.08.2022 було відновлено вхід в «Приват24» під логіном НОМЕР_4 клієнта ОСОБА_2 з використанням pin-коду картки клієнта НОМЕР_5 з девайса моделі - НОМЕР_24 «REDMI». Sim-картка НОМЕР_4 по інформації ЄКБ значиться «фінансовим номером» на момент завершення службової перевірки за клієнтом ОСОБА_2 та в період оспорюваних транзакцій, фінансовий номер клієнта не мінявся. Списання відбувались з перевипущеної 12.08.2022 в «Приват24» віртуальної кредитної картки НОМЕР_6 з використанням «Приват24» та сторонніх мерчантах з використанням даних картки та частково 3-D Secure. Дана ситуація можлива при компроментації клієнтом даних картки, а також доступу до SIM-картки мобільного телефону третіх осіб (перевипуск, переадресація, доступ на стороні оператора зв`язку тощо), що дозволило зловмисникам отримати доступ до входу в його «Приват24» та заволодіти даними, необхідними для створення платежів як з «Приват24» так і на інтернет-сайтах сторонніх банків.
       Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що несанкціоноване списання кредитних коштів здійснювалося не з вини позивача чи відповідача, а шахрайським способом невідомими особами, про що здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12022211110000403 від 26.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тому кошти у сумі 28 827,34 гривень слід визнати безпідставно стягнутими, однак кредитний договір від 28.01.2011 № SAMDN55000039448335 не являється недійсним. 
Проте, колегія суддів з такими висновками суду в повному обсязі погодитися не може, з огляду на таке.
Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
       Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
       Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року всправі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).
       Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).
       Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. 
       Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричинених цими діяннями наслідкам (див., зокрема, постанови від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (пункт 67), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справах № 334/3161/17 (пункт 55) і № 200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19 (пункт 7.3), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31), від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 21), від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 56), від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (пункт 55)).
       Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82), від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 24)). 
       Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).
       Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).
       Якщо обраний позивачем спосіб захисту порушеного права враховує зміст порушеного права, характер його порушення, наслідки, які спричинило порушення, правову мету, якої прагне позивач, обставини, наслідки порушення, такий спосіб захисту відповідає властивості (критерію) належності. Іншою не менш важливою, окрім належності, є така властивість (критерій) способу захисту порушених прав та інтересів, як ефективність можливість за наслідком застосування засобу захисту відновлення, наскільки це можливо, порушених прав та інтересів позивача. Ефективним є спосіб захисту, який забезпечує відновлення порушеного права позивача (спричиняє потрібні результати) без необхідності вчинення інших дій з метою захисту такого права, повторного звернення до суду задля відновлення порушеного права. Тобто спосіб захисту, який виходячи з характеру спірних правовідносин та обставин справи здатен призвести до відновлення порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів (має найбільший ефект у відновленні). Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див. пункти 110-113 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2024 року у справі № 910/2592/19 (провадження № 12-41гс23)).
       У справі, що переглядається позивач ОСОБА_2 просив визнати кошти, які стягненні з рахунку НОМЕР_2 у сумі 28 827,34, безпідставно стягненими, що і суд першої інстанції задовольнив, проте не врахував, що належним способом захисту є примусове виконання обов`язку в натурі. 
       Тому колегія суддів вважає, що задоволення вимоги позивача про визнання коштів безпідставно стягненими не призведе до відновлення його майнових прав, так як позивач не є власником цих коштів, оскільки списані кошти були кредитними і їх власником є банк.
       Таким чином, сама по собі позовна вимога про визнання коштів безпідставно стягненими не відповідає належному способу захисту у цій справі. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, на що суд першої інстанції уваги не звернув.
       Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
       Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       Беручи до уваги встановлені апеляційним судом факти і відповідні їм правовідносини, враховуючи те, що позовна вимога про визнання коштів безпідставно стягненими не відповідає належному способу захисту у цій справі, а обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк». Тому рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 червня 2024 року слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання коштів безпідставно стягненими та визнання кредитного договору недійсним, відмовити.
       Судовий збір сплачений Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» у суді апеляційної інстанції у розмірі 1610, 40 грн слід компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. 
       Керуючись ст.ст. 367, 369, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», інтереси якого представляє ОСОБА_1 , задовольнити.
       Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 червня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання коштів безпідставно стягненими та визнання кредитного договору недійсним, відмовити.
       Судовий збір сплачений Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» у суді апеляційної інстанції у розмірі 1610 (одна тисяча шістсот десять) гривень 40 копійок компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. 
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

       Повний текст судового рішення виготовлено 05 листопада 2024 року.
       
Головуюча                                                                                Н.М. Храпак

Судді:                                                                                Б.О. Гірський

                                                                                       М.В. Хома