Справа № 143/539/24
Провадження № 22-ц/801/2385/2024
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуцол М. П.
Доповідач:Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України
02 грудня 2024 року	  	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача Стадника І.М., 
суддів Матківської М.В., Сопруна В.В.
розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи
апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» Македона Олександра Андрійовича 
на заочне рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 18 вересня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Гуцола М.П., 
у справі №143/539/23
за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» (позивач)
до ОСОБА_1 (відповідач)
про стягнення заборгованості, 
встановив:
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2024 року АТ «Універсал Банк» звернулось до районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що 19.02.2022 останній становив мобільний додаток monobank, який є мобільним банком в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. 
Банк вказував, що онбординг - встановлення ділових відносин з клієнтом, починаючи з травня 2020 року відбувається також дистанційно шляхом: відеоверифікації працівником Банку дистанційно; ДІЯ шерінг на точці дистанційно та селфі клієнта; спрощена процедура через бюро кредитних історій, селфі клієнта та селфі клієнта з паспортом.
Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга розстрочка/переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.
Умови і правила обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» при наданні послуг щодо продуктів monobank|Universal Bank, далі Умови, опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.
Пройшовши реєстрацію та надавши один із пакетів документів ОСОБА_1 підписав Анкету –заяву та запевнення Клієнта до договору про надання банківських послуг «Mоnоbank» шляхом застосування цифрового власноручного підпису.
Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.
Цим самим відповідач підтвердив, що ознайомився та погодився, що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення Клієнта до договору про надання банківських послуг «Mоnоbank».
На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 15 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .
АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач своєчасно не погашав заборгованість за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що відображено у Розрахунку заборгованості за Договором.
Станом на 08.03.2024 у відповідача прострочення зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.17 п. 5 Розділу ІІ Умов, відбулось Істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. 
Банк 08.03.2024 направив повідомлення «пуш» про Істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, відповідач на контакт не виходив, жодної дії на погашення заборгованості не вчинив, та відповідно до п. 5.18, 5.19 кредит 07.02.2024 став у формі на «вимогу». 
Станом на 03.04.2024 ОСОБА_1 має перед банком заборгованість за Договором в розмірі 21220,56 грн, з яких: 21220,56 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 0,00 грн. - заборгованість за пенею, 0,00 грн. - заборгованість за порушення грошового зобов`язання, яку позивач просить стягнути із відповідача.
Рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 18 вересня 2024 року в задоволенні позову відмовлено. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із судовим рішенням 28 жовтня 2024 року представник АТ «Універсал Банк» Македон О.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити про стягнення заборгованості у повному обсязі.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт вважає судове рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 18 вересня 2024 року ухваленим з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права та без повного з`ясування всіх обставин справи.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що вирішуючи спір у цій справі та відмовляючи позивачу у задоволенні вимог, судом першої інстанції не було досліджено належним чином механізму отримання банківських послуг проекту monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з Умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту. У зв`язку із неналежним дослідженням указаної процедури, місцевий суд дійшов передчасного висновку про те, що відповідач не була ознайомлена із вищезазначеними складовими кредитного договору.
Вважає, що між сторонами було погоджено усі істотні умови договору, який оформлено в електронній формі з використанням електронного підпису. Підписуючи анкету-заяву, відповідач приєднався та був ознайомлений з умовами договору, а укладення між банком та відповідачем договору про надання кредиту в електронній формі відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач висловив свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «Monobank» шляхом застосування клієнтом та банком електронного цифрового підпису.
Крім того, звертає увагу на те, що відповідачем жодним чином не спростовано правильність наданого банком розрахунку, що є її процесуальним обов`язком.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції – частина 3 статті 360 ЦПК України.
Провадження у справі в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 жовтня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 13 листопада 2024 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. 
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що стороною у справі подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у справі, яка не відноситься до категорії тих, що не може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК України) з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (21 220,56 грн), колегією суддів вирішено призначити в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Встановлені судом першої інстанції обставини 
Судом встановлено, що 19.02.2022 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 19.02.2022.
Відповідно до змісту Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг ОСОБА_1 просив відкрити в АТ «Універсал Банк» поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов. Проставлянням, власноруч, свого підпису під цією анкетою-заявою він: підтвердив, що надані ним документи є чинними (дійсними) та наведені вище їх копії відповідають оригіналу. Відповідач погодився з тим, що ця анкета-заява разом з умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів (monobank|Universal Bank), Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого відповідач підтвердив і зобов`язався виконувати його умови. Засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися для вчинення правочинів та платіжних операцій. Також визнав, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису. 
Свої зобов`язання, як стверджує позивач, АТ «Універсал Банк» за договором виконало у повному обсязі, надало відповідачу кредит у розмірі 15 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 , натомість відповідач своєчасно не погашав заборгованість за кредитом та іншими витратами відповідно до умов договору, що потягло за собою прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором понад 90 днів.
Згідно з розрахунком заборгованості за договором станом на 03.04.2024, який містить лише підпис представника банку, заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» за договором б/н від 19.02.2022 становить 21 220,56 грн, яка складається з тіла кредиту. Заборгованість за відсотками, пенею - відсутня. 
Разом із позовною заявою, крім згаданих копій Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг та розрахунку заборгованості за договором станом на 03.04.2024, позивач подав до суду такі документи: довідку про етапи реєстрації ОСОБА_1 , форму підтвердження електронного документу, запевнення клієнта до Договору про надання банківських послуг monobank, витяг умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк», Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|Universal Bank, які не містять підпису відповідача про ознайомлення саме з цими редакціями зазначених документів; витяг з Тарифів за Чорною карткою monobank, який містить копію Паспорта споживчого кредиту Чорної картки monobank та орієнтовну таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, та який не містить підпис відповідача; копію паспорта на ім`я ОСОБА_1 ; копію довіреності представника позивача; копію банківської ліцензії; копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; витяг із статуту акціонерного товариства «Універсал Банк».
Позиція апеляційного суду
Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності, оскільки надані позивачем докази не є належними та достатніми для висновку про наявність заборгованості за кредитним договором, її розміру, заявленого до стягнення, та користування позичальником кредитними коштами. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на його відповідність обставинам справи та вимогам закону і зазначає таке.
Предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором.
Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до положень частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом вказаних норм, позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредитодавцю ту суму кредиту, яка була ним отримана на підставі такого договору.
Розмір зобов`язання щодо повернення суми кредиту визначається не встановленим кредитним лімітом, а сумою фактично отриманого кредиту в рамках договору.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію», на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Як було вказано позивачем у поданій до суду позовній заяві, АТ «Універсал Банк» надає банківську послугу продукт «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках Монобанк за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.
Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. 
Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Так, апеляційним судом встановлено, що в анкеті-заяві, дата видачі якої вказана 03.12.2013, ОСОБА_1 просить відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку, при цьому така сума у анкеті-заяві не значиться. 
До матеріалів справи долучено запевнення клієнта до Договору про надання банківських послуг monobank, витяг умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк», Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|Universal Bank, які не містять підпису відповідача про ознайомлення саме з цими редакціями зазначених документів; витяг з Тарифів за Чорною карткою monobank, який містить копію Паспорта споживчого кредиту Чорної картки monobank та орієнтовну таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, та який не містить підпис та інші документи, що підтверджують статус позивача.
Разом з тим, згідно з положеннями статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Отже доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до вимог цього Закону.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Отже саме виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 року у справі №759/11453/20.
У той же час, відповідна виписка по картковому рахунку відповідача разом із матеріалами позовної заяви чи безпосередньо під час розгляду справи судом першої інстанції позивачем надана не була, так само як не надано таку виписку до апеляційної скарги з обґрунтування причин неможливості її подання до суду першої інстанції.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 23.03.2023 року у справі №910/3105/21 розрахунок заборгованості складений банком в односторонньому порядку сам по собі не є первинним документом в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки не відповідає вимогам встановленим зазначеною нормою для первинних документів. Тобто розрахунок заборгованості самостійно, за відсутності первинних документів, не може вважатися доказом, який підтверджує суму видачі банком кредиту позичальнику, суми траншів кредиту, дату коли саме та яка сума кредитних коштів була повернута позичальником банку за відображеним у ньому періодом і як наслідок загальну суму боргу тощо.
Отже наданий до позовної заяви розрахунок заборгованості, зроблений банком не є доказом заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, оскільки із його відомостей неможливо встановити рух коштів за рахунком відповідача та користування ним кредитними коштами, тобто які операції здійснював ОСОБА_1 користуючись карткою.
Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Відтак, розрахунок заборгованості, на який посилався АТ «Універсал Банк» у своїй позовній заяві, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу.
Інших доказів на підтвердження існування заборгованості, зокрема, виписки за картковим рахунком відповідачки, відкритих в АТ «Універсал банк», банком суду надано не було, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність заборгованості, що заявлена до стягнення.
Посилання у апеляційній скарзі на доведеність факту укладення сторонами кредитного договору у електронній формі, на висновки суду першої інстанції не впливають, оскільки сам по собі факт укладення кредитного договору ще не свідчить про порушення сторонами умов його виконання, виникнення заборгованості та її розмір.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач не надав доказів на спростування обставин, викладених у позовній заяві, зокрема контррозрахунку, є вільним трактуванням позивачем положень процесуального закону, оскільки за цими приписами обов`язок суду перевірити докази, що подані стороною на підтвердження позовних вимог та задовольнити позов лише у випадку доведення позивачем належними доказами свого позову.
Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що Банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що ухвалене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, не вбачає.
Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Щодо судових витрат
По справі відсутні підстави для перерозподілу чи відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, - 
постановив:
Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» адвоката Македона Олександра Андрійовича залишити без задоволення, а заочне рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 18 вересня 2024 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.
Головуючий                                                        І.М. Стадник

Судді                                                                М.В. Матківська

                                                               В.В. Сопрун