ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/330/24  Номер провадження 33/814/1120/24	Головуючий у 1-й інстанції Козир  В. П.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Охмака Валентина Івановича на постанову судді Козельщинського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2024 року, -
В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Козельщинського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2024 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становило 17000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Відповідно до ч. 3 ст. 30 КУпАП шляхом приєднання невідбутої частини адміністративного стягнення за постановою Козельщинського районного суду Полтавської області від 23 листопада 2022 року по справі № 533/727/22, остаточно визначити ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на 2 роки 3 місяці 8 днів.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави. 
Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 06 квітня 2024 року о 17 годині 33 хвилин у селищі Козельщина по вулиці Партизанській біля будинку 26 громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем марки Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, як було встановлено, що згідно з протоколом серії ААД № 282451 від 06 квітня 2024 року о 17 годині 33 хвилин у селищі Козельщина по вулиці Партизанській біля будинку 26, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , громадянин ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, не будучи уважним під час керування транспортним засобом, не дотримався безпечного інтервалу, у результаті чого втратив керування транспортним засобом та здійснив наїзд на бордюр, внаслідок чого транспортний засіб перекинувся та отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пп. «б» п. 2.3., п. 12.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ст.124КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 – адвокат Охмак В.І. подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Козельщинського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2024 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження в зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що незрозумілих підстав суд першої інстанції, призначив стягнення ОСОБА_1 у позбавлені права керування транспортним засобом на 2 роки 3 місяці 8 днів, адже у суді відсутні докази, щодо невідбутого адміністративного стягнення ОСОБА_1 . 
Стверджує, що в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , підтвердили, що не бачили, як автомобілем керував ОСОБА_1 та вчинив ДТП. Акцентує увагу, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом. Сам же протокол про вчинення адміністративного правопорушення являється лише формальністю фіксації порушення, а не доказом його вчинення..
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 06 квітня 2024 року о 17 годині 33 хвилин у селищі Козельщина по вулиці Партизанській біля будинку 26 громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем марки Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.        
Крім того, як було встановлено, що згідно з протоколом серії ААД № 282451 від 06 квітня 2024 року о 17 годині 33 хвилин у селищі Козельщина по вулиці Партизанській біля будинку 26, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , громадянин ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, не будучи уважним під час керування транспортним засобом, не дотримався безпечного інтервалу, у результаті чого втратив керування транспортним засобом та здійснив наїзд на бордюр, внаслідок чого транспортний засіб перекинувся та отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пп. «б» п. 2.3., п. 12.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що дане правопорушення підтверджується, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №282452 від 06.04.2024 року за ч.1 ст. 130 КУпАП, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, направленням на огляд водія транспортного з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.04.2024 року відповідно до якого у результаті огляду, проведеного поліцейськими, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від огляду ОСОБА_1 – відмовився, письмовими поясненнями ОСОБА_3 , відеозаписом з бодікамер працівників поліції та іншими доказами по справі.
За ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 провадження закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП необхідна наявність одночасно двох умов: 1) зафіксований належним чином факт керування транспортним засобом; 2) зафіксований належним чином факт перебування водія цього транспортного засобу в стані сп`яніння або його відмови від проходження відповідного огляду.
Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.

Щодо доводів апеляційної скарги, а саме, щов матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, сам же протокол про вчинення адміністративного правопорушення являється лише формою фіксації порушення, а не доказом його вчинення, суд відхиляє дані доводи виходячи з наступного.
Із долученого відеозапису до матеріалів справи вбачається, що працівники прибули на місце ДТП, та задали питання ОСОБА_1 , «що трапилось?», останній відповів «ДТП, їхав з міста» (хронологічний відрізок 16:49:00 - триває далі), в ході спілкування працівниками поліції було виявлено в останнього ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу DRAGER або проїхати в медичний заклад, на що останній відмовився (хронологічний відрізок 16:56:40 - триває далі). 
Щодо доводу, що порушення вимог закону при призначенні стягнення ОСОБА_1 у вигляді позбавлені права керування транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє даний довід, так як відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 30 КУпАП позбавлення наданого права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом. 
Якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.
Відповідно до Постанови Козельщинського районного суду Полтавської області від 23 листопада 2022 року вбачається (а.с.48-50), що ОСОБА_1 був раніше позбавлений права керування транспортними засобами строком на 3 роки по справі № 533/727/22, яка набрала законної сили 06.12.2022 року. Дане правопорушення вчинив до закінчення строку дії попереднього стягнення. Відповідно до стягнення за вчинення даного правопорушення слід приєднати невідбуту частину стягнення за постановою суду у справі № 533/727/22, яка складає 1 рік 3 місяці 8 днів позбавлення права керування транспортними засобами.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, суд не бере до уваги, так як матеріали справи містять докази, як підтверджують вину останнього, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №282452 від 06.04.2024 року за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.11), направленням на огляд водія транспортного з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.04.2024 року відповідно до якого у результаті огляду, проведеного поліцейськими, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від огляду ОСОБА_1 – відмовився (а.с.12), письмовим поясненням ОСОБА_2 від 06.04.2024, відповідно до яких 06.04.2024 о 17 годині 40 хвилин повз неї проїхав транспортний засіб – Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який зачепивши бордюр, перекинув авто на бік. Підійшовши до нього вона побачила, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (а.с.9); письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 06.04.2024, відповідно до яких вона перебувала вдома та почула звук удару, вийшовши на подвір`я, вона побачила авто транспортний засіб – Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , яке лежало на лівому боці. Громадянин ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння (а.с.10); відеозаписом з бодікамер працівників поліції та іншими доказами по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).
Відповідно до завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності,  апеляційний суд  вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 – адвоката Охмака В.І. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Охмака Валентина Івановича – залишити без задоволення.
Постанову судді Козельщинського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2024 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                 Г.Л. Карпушин