ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 р. 	Справа № 440/2588/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Любчич Л.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.05.2024, головуючий суддя І інстанції: Сич С.С., м. Полтава, по справі № 440/2588/24
за позовом               ОСОБА_1  
до              Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ,              Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                      
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
04 березня 2024 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області), у якій позивач просив: 
- визнати незаконним, протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №1552260715-2024-1 від 04 січня 2024 року про перерахунок субсидії на житлово-комунальні послуги на неопалювальний період з 01 травня 2023 року по 30 вересня 2023 року в розмірі - 515,06 грн. по вже призначеній та виплаченій субсидії відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №1552260715-2023-1 від 07 вересня 2023 року; визнати незаконним, протиправним утримані та не виплачені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській кошти, призначені на виплату субсидії відповідно до рішення №1552260715-2024-2 від 03 січня 2024 року, за період з 01 жовтня 2023 року по 30 квітня 2024 року; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повернути утримані та не виплачені кошти, що були призначені по субсидії відповідно до рішення №1552260715-2024-2 від 03 січня 2024 року; 
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про залучення співвідповідачів у справі №440/2588/24 задоволено частково. Залучено до участі у справі №440/2588/24, як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.05.2024 року частково задоволено позов ОСОБА_1 .
Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №1552260715-2024-1 від 04 січня 2024 року про призначення субсидії ОСОБА_1 .
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо утримання з ОСОБА_1 суми субсидії, призначеної     рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №1552260715-2024-2 від 03 січня 2024 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити ОСОБА_1     суму субсидії, призначену     рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №1552260715-2024-2 від 03 січня 2024 року, з урахуванням раніше виплачених за цим рішенням сум субсидії.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що рішення є таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та судом не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 07.09.2023 №1552260715-2023-1 позивачу призначено житлову субсидію з 01.06.2023 по 30.09.2023 в розмірі 1596,98 грн. При розрахунку враховано сукупний дохід 0,00 грн. 07 грудня 2023 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшло звернення ОСОБА_1 , що зареєстроване 08.12.2023 під № 28760/Б-1600-23 з приводу призначення житлової субсидії на опалювальний сезон 2023-2024, а також житлової субсидії за травень 2023 року. При розгляді даного звернення встановлено, що при призначені субсидії з 01.06.2023 по 30.09.2023 згідно рішення від 07.09.2023 №1552260715-2023-1 невірно враховано вид доходу ОСОБА_1 , чим порушено п. 4 та п.14 Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затвердженого Постановою № 632, а саме, при попередньому розрахунку дохід взято як “компенсація по догляду за дитиною з інвалідністю підгрупи А”, яка не враховується до середньомісячного сукупного доходу, а згідно документів - ОСОБА_1 знаходиться в відпустці без збереження заробітної плати. У такому випадку до середньомісячного доходу враховується розмір однієї мінімальної заробітної плати станом на кінець періоду, за який враховуються доходи. У зв`язку з цим рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.01.2024 № 1552260715-2024-1 переглянуто розмір субсидії з 01.06.2023 по 30.09.2023, призначеної згідно рішення від 07.09.2023 № 1552260715-2023-1, та встановлено її на період з 01.05.2023 по 30.09.2023 в сумі 515,06 грн. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 03.01.2024 № 1552260715-2024-2 позивачу призначено житлову субсидію на період з 01.10.2023 по 31.10.2023 в сумі 1338,66 грн., з 01.11.2023 по 31.03.2024 в сумі 2095,24 грн., з 01.04.2024 по 30.04.2024 в сумі 1313,44 грн. З наведеного вбачається, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області про призначення/відмову в призначенні субсидії гр. ОСОБА_1 не приймалися.
Частково не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд рішення першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог скасувати та прийняти рішення про їх задоволення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що неправомірні дії відповідача негативно вплинули на самопочуття та здоров`я позивача та змусили захищати своє порушене право у судовому порядку, у наслідок чого останньому завдано моральної шкоди. Позивач зазнав душевних страждань через протиправність дій відповідача, а тому вважає, що слід стягнути з відповідача на його користь компенсацію моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.
У відповідності до п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційних скарг задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 29.06.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення та надання житлової субсидії (а.с. 26-28).
До заяви від 29.06.2023 позивачем було додано:
- декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 29.06.2023, у розділі ІІІ якої "Дані про види та суми доходів осіб, які входять до складу домогосподарства, а також членів сім`ї осіб зі складу домогосподарства незалежно від реєстрації їхнього місця проживання (фактичного місця проживання), інформація про які відсутня в Державному реєстрі фізичних осіб–платників податків та реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період (у тому числі закордонні грошові перекази) з 01.01.2022 до 31.03.2023" зазначено відомості: ОСОБА_1 - вид доходу - допомога малозабезпеченій сім`ї, найменування організації, у якій отримано дохід - УСЗН; ОСОБА_2 - вид доходу - навчання без стипендії,     Гадяцький коледж культури і мистецтв (а.с. 29-32);
- довідку Гадяцького фахового коледжу культури і мистецтв ім. І.П. Котляревського Анатолія Насменчука №80 від 29.06.2023, видану ОСОБА_2 в тому, що він (вона) дійсно навчається в Гадяцькому фаховому коледжі культури і мистецтв ім. І.П. Котляревського на третьому курсі. Перебуває в академічній відпустці з 11.10.2022 (наказ №81 від 14.10.2022) (а.с.42);
- довідку Гадяцького фахового коледжу культури і мистецтв ім. І.П. Котляревського про доходи №43 від 31.05.2023, видану ОСОБА_2 , у якій зазначено, що загальна сума доходу за період 01 жовтня 2022 року по 31 березня 2023 року без урахування аліментів становить 0,00 грн. (а.с. 43);
- витяг з наказу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 №17 від 14.10.2022 "Про відпустку ОСОБА_1 ", яким надано ОСОБА_1 , швачці 3 розряду, згідно п.6 ст. 179 КЗпП України, відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, що потребує домашнього догляду з 16 жовтня 2022 року по 15 квітня 2023 року (а.с. 44);
- витяг з наказу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 №21 від 14.03.2023 "Про відпустку ОСОБА_1 ", яким надано ОСОБА_1 , швачці 3 розряду, згідно п.6 ст. 179 КЗпП України, відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, що потребує домашнього догляду з 14 квітня 2023 року по 14 жовтня 2023 року (а.с.45);
- довідку Комунального некомерційного підприємства "Гадяцький центр первинної медико-санітарної допомоги" Гадяцької міської ради №30 від 10.04.2023 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді, дійсна до 14.10.2023 (а.с.46);
- довідку Комунального некомерційного підприємства "Гадяцький центр первинної медико-санітарної допомоги" Гадяцької міської ради №57 від 10.10.2023 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді, дійсна до 14.04.2023 (а.с.47).
07.09.2023 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 територіальним органом Пенсійного фонду України прийнято     рішення №1552260715-2023-1 про призначення субсидії ОСОБА_1 , згідно якого розмір житлової субсидії на опалювальний сезон з 01.06.2023 по 30.09.2023 склав 1596,98 грн., розмір житлової субсидії на неопалювальний сезон з 01.06.2023 по 30.09.2023 склав 1596,98 грн. Розрахунок субсидії на ЖКП: розмір плати за ЖКП в межах норм з урахуванням пільг - 3192,56 грн., середньомісячний сукупний дохід сім`ї - 0,00 грн., середньомісячний дохід на одного члена сім`ї - 0,00 грн., частка середньомісячного сукупного доходу - 0,00 грн, частка середньомісячного сукупного доходу - 0,00% (а.с. 25).
01.10.2023 ОСОБА_1 звернулася до Гадяцького об`єднаного управління ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення та надання житлової субсидії (а.с. 57-61).
До заяви від 01.10.2023 позивачем було додано декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 01.10.2023, у розділі ІІІ якої "Дані про види та суми доходів осіб, які входять до складу домогосподарства, а також членів сім`ї осіб зі складу домогосподарства незалежно від реєстрації їхнього місця проживання (фактичного місця проживання), інформація про які відсутня в Державному реєстрі фізичних осіб–платників податків та реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період (у тому числі закордонні грошові перекази) з 01.01.2023 до 30.06.2023" вказано: ОСОБА_1 - вид доходу - допомога, сума доходу - 1,00 грн., найменування організації, у якій отримано дохід - УСЗН (а.с. 62-67).
03.01.2024 за результатами розгляду заяви позивача територіальним органом Пенсійного фонду України прийнято рішення №1552260715-2024-2 про призначення субсидії ОСОБА_1 , згідно якого розмір житлової субсидії на опалювальний сезон з 01.10.2023 по 31.10.2023 склав 1338,66 грн., з 01.11.2023 по 31.03.2024 - 2095,24 грн., з 01.04.2024 по 30.04.2024 - 1313, 44 грн., розмір житлової субсидії на неопалювальний сезон 0,00 грн. Розрахунок субсидії на ЖКП: розмір плати за ЖКП в межах норм з урахуванням пільг - 2745,12 грн., середньомісячний сукупний дохід сім`ї - 6700,00 грн., середньомісячний дохід на одного члена сім`ї - 3350,00 грн., частка середньомісячного сукупного доходу - 649,90 грн., частка середньомісячного сукупного доходу -9,70 % (а.с. 56).
04.01.2024 територіальним органом Пенсійного фонду України прийнято рішення №1552260715-2024-1 про призначення субсидії ОСОБА_1 , згідно якого розмір житлової субсидії на опалювальний сезон з 01.05.2023 по 30.09.2023 склав 515,06 грн., розмір житлової субсидії на неопалювальний сезон з 01.05.2023 по 30.09.2023 склав 515,06 грн. Розрахунок субсидії на ЖКП: розмір плати за ЖКП в межах норм з урахуванням пільг - 3279,02 грн., середньомісячний сукупний дохід сім`ї - 11001,67 грн., середньомісячний дохід на одного члена сім`ї - 3667,22 грн., частка середньомісячного сукупного доходу - 1168,38 грн., частка середньомісячного сукупного доходу - 10,62 % (а.с. 33).
Вважаючи протиправним рішення №1552260715-2024-1 від 04 січня 2024 року та дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо утримання з ОСОБА_1 суми субсидії, призначеної     рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №1552260715-2024-2 від 03 січня 2024 року, за період з 01 жовтня 2023 року по 30 квітня 2024 року, позивач звернулася до суду з позовом у цій справі.
Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області безпідставно та у порушення вимог законодавства вчинено дії щодо утримання з ОСОБА_1 суми субсидії, призначеної рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №1552260715-2024-2 від 03 січня 2024 року та відповідачами не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження виплати ОСОБА_1 у повному обсязі суми субсидії, призначеної рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №1552260715-2024-2 від 03 січня 2024 року, яке є чинним.
Відмовляючи у стягненні моральної шкоди суд першої інстанції вказав, що матеріали адміністративної справи не містять доказів заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань, а також доказів на підтвердження причинного зв`язку між протиправними рішенням та діями відповідача і завданням позивачеві від цього моральної шкоди.
Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 1 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05 жовтня 2000 року № 2017-III (надалі - Закон № 2017-III ) державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, встановлені законами пільги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.
Статтею 5 Закону № 2017-III передбачено, що державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.
Відповідно до статті 9 Закону № 2017-III державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних соціальних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів витрат на найм житла, управління житлом і оплату комунальних послуг, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло.
До державних соціальних нормативів належать: гранична норма витрат на управління житлом, оплату комунальних послуг, передбачених Законом України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від отримуваного доходу; соціальна норма житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, з оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії громадянам; показники якості управління багатоквартирним будинком і надання комунальних послуг.
Постановою Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 р. № 409 "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Постанова №409) з метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій, відповідно до статей 5 і 9 Закону України “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії”, зокрема, установлено соціальну норму житла, в межах якої держава надає громадянам субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельний (житловий) кооператив, для: 1) оплати житлової послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком; витрат на управління багатоквартирним будинком - 13,65 кв. метра загальної площі на одну особу та додатково 35,22 кв. метра на домогосподарство; 2) оплати комунальних послуг - послуг з постачання теплової енергії для потреб централізованого або автономного опалення; з постачання та розподілу природного газу або постачання та розподілу електричної енергії для індивідуального опалення незалежно від джерела та виду енергії - 13,65 кв. метра опалюваної площі на одну особу та додатково 35,22 кв. метра на домогосподарство. Для дитячих будинків сімейного типу соціальна норма житла встановлюється у розмірі опалюваної площі житлового приміщення (пункт 1 Постанови №409).
Пунктом 2 Постанови №409 установлено соціальну норму житла, в межах якої держава надає громадянам пільги на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком для: 1) оплати житлової послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком; витрат на управління багатоквартирним будинком - 21 кв. метр загальної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю; 2) оплати комунальних послуг - послуг з постачання теплової енергії для потреб централізованого або автономного опалення, з постачання та розподілу природного газу або постачання та розподілу електричної енергії для індивідуального опалення незалежно від джерела та виду енергії - 21 кв. метр опалюваної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.
Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від     16 вересня 2022 р. №1041 "Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу Пенсійним фондом України" Кабінет Міністрів України постановив Пенсійному фонду України:
забезпечити з 1 жовтня 2022 р. виплату та з 1 грудня 2022 р. призначення житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу;
продовжити утримання сум надміру виплачених житлових субсидій, рішення про які прийнято структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, районних у містах рад, згідно з актами приймання-передачі відповідних справ про одержувачів житлових субсидій;
надати до 1 грудня 2022 р. доступ Національній соціальній сервісній службі та її територіальним органам до інформації про призначення та виплату житлових субсидій і пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу, які оброблюються в інформаційних системах, що адмініструються Пенсійним фондом України.
Пунктом 1 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 р. № 807) (далі по тексту - Положення №848 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що це Положення визначає умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій:
щомісячної житлової субсидії на оплату абонентського обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, а також житлово-комунальних послуг, а саме:
- житлової послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком;
- комунальних послуг - послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами;
щомісячної житлової субсидії на оплату абонентського обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, а також витрат на управління багатоквартирним будинком, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельний (житловий) кооператив (далі - об`єднання), та витрат на комунальні послуги в такому будинку.
Згідно з пунктом 3 Положення №807 житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою вразливим споживачам житлово-комунальних послуг - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком, витрати на комунальні послуги, витрати на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в такому будинку. Суми призначеної, але не виплаченої у зв`язку із смертю одержувача житлової субсидії виплачуються одному із членів домогосподарства, з урахуванням яких призначалася субсидія, за письмовим зверненням такої особи, поданим протягом трьох місяців після смерті одержувача.
Пунктом 9 Положення №807 передбачено, що призначення житлових субсидій здійснюється:
до 30 листопада 2022 р. включно - структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення);
починаючи з 1 грудня 2022 р. - органами Пенсійного фонду України.
Контроль за правильністю призначення і виплати житлових субсидій здійснює Нацсоцслужба та її територіальні органи.
Заяви про призначення та надання житлової субсидії за формою згідно з додатком 1 (далі - заява) з необхідними документами та/або відомостями приймаються від громадян:
структурними підрозділами з питань соціального захисту населення - до 30 листопада 2022 р. включно в електронній формі (через офіційний веб-сайт Мінсоцполітики, інтегровані з ним інформаційні системи органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування або Єдиний державний вебпортал електронних послуг (далі - Портал Дія);
органами Пенсійного фонду України починаючи з 1 грудня 2022 р., у тому числі у разі надіслання їх поштою або в електронній формі (через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України, мобільний додаток Пенсійного фонду України, засобами Порталу Дія).
Згідно з пунктом 24 Положення №807 житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані та/або задекларовані в житловому приміщенні (будинку) (для орендарів, внутрішньо переміщених осіб - особи, які фактично проживають), крім осіб, які перебувають за кордоном понад 60 днів на день звернення за призначенням житлової субсидії або день призначення житлової субсидії, без звернення громадян. На осіб із складу домогосподарства розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і їх доходи враховуються під час призначення житлової субсидії.
Пунктом 30 Положення №807 передбачено, що для розрахунку житлової субсидії враховуються нараховані доходи членів домогосподарства, членів сім`ї особи із складу домогосподарства, зазначених у пунктах 24-28 цього Положення, які досягли 14-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються такі доходи.
Відповідно до пункту 31 Положення №807 для призначення житлових субсидій до сукупного доходу осіб враховуються доходи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Механізм обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) (далі - середньомісячний сукупний дохід) для призначення усіх видів державної соціальної допомоги та житлових субсидій, які відповідно до законодавства надаються залежно від сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) визначає Порядок обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затверджений     постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 632 (далі по тексту - Порядок №632, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 3 Порядку №632 обчислення середньомісячного сукупного доходу проводиться шляхом ділення загальної суми сукупного доходу осіб за визначений законодавством період (два квартали або шість місяців) на 6, а в разі застосування суми річного сукупного доходу - на 12, якщо інше не передбачено законодавством. Середньомісячний сукупний дохід на одного члена сім`ї (домогосподарства) обчислюється шляхом ділення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) на кількість членів сім`ї (домогосподарства).
Пунктом 4     Порядку №632 визначено, що до середньомісячного сукупного доходу враховуються такі доходи:
заробітна плата в розмірі, що залишається після сплати податку на доходи фізичних осіб;
грошове забезпечення військовослужбовців;
пенсія, щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці;
стипендія, у тому числі із сумою її індексації, нарахованої відповідно до закону (крім соціальної стипендії, яка надається дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа);
соціальні виплати, які призначаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських рад міст обласного значення, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), у тому числі пільги на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива та скрапленого газу;
допомога по безробіттю, інші страхові виплати, які призначаються фондами соціального страхування;
грошові перекази, отримані із-за кордону;
дивіденди від цінних паперів;
інші доходи, відомості про які отримано від ДПС і Пенсійного фонду України, а також задекларовані особою доходи, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення.
Пунктом 14 Порядку №632 встановлено, що  для обчислення житлової субсидії до середньомісячного сукупного доходу враховуються:
1) для осіб, які протягом періоду, за який враховуються доходи, отримували допомогу по безробіттю:
0,5 розміру мінімальної заробітної плати станом на кінець періоду, за який враховуються доходи, - за кожний місяць отримання допомоги в розмірі, меншому за 0,5 розміру мінімальної заробітної плати станом на кінець періоду, за який враховуються доходи;
фактично отримані доходи - за кожний місяць отримання допомоги в розмірі, більшому за 0,5 розміру мінімальної заробітної плати станом на кінець періоду, за який враховуються доходи;
2)  для осіб, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, які в цьому періоді не мали доходів  або середньомісячний сукупний дохід яких був меншим за розмір мінімальної заробітної плати станом на початок періоду, за який враховуються доходи,  та/або які чи за яких не сплачено єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців періоду, за який враховуються доходи  (крім військовослужбовців, а також осіб, щодо яких наявна заборгованість роботодавця із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, або осіб, які відповідно до законодавства звільнені від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування):
0,25 розміру мінімальної заробітної плати станом на кінець періоду, за який враховуються доходи, - у разі, коли такі особи протягом цього періоду перебували на строковій військовій службі;
0,5 розміру мінімальної заробітної плати станом на кінець періоду, за який враховуються доходи:
- у разі, коли такі особи перебувають у складних життєвих обставинах, пов`язаних з інвалідністю, тривалою хворобою, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я встановленого зразка, алко- або наркозалежністю, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я первинного рівня на підставі довідки встановленого зразка закладу охорони здоров`я, який забезпечує надання первинної медичної допомоги, на підставі довідки встановленого зразка закладу охорони здоров`я, що провадить діяльність з надання наркологічної допомоги населенню, в якому особа перебувала на диспансерному обліку;
- у разі, коли такі особи протягом цього періоду навчалися за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти або зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні та не отримували допомоги по безробіттю;
фактично отримані особами доходи:
- у разі, коли вони отримують компенсацію за надання соціальних послуг з догляду відповідно до законодавства або щомісячну компенсаційну виплату, призначену непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю I групи;
- у разі, коли вони отримували хоча б один з таких видів доходів, як пенсія, стипендія, допомога по частковому безробіттю відповідно до статті 47 Закону України “Про зайнятість населення”, державна допомога при народженні (усиновленні) дитини, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, щомісячна грошова допомога особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, тимчасова державна соціальна допомога непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. Розрахунок середньомісячної суми цих видів доходів проводиться шляхом ділення їх загальної суми за період, за який враховуються доходи, на кількість місяців, протягом яких її отримано;
розмір однієї мінімальної заробітної плати станом на кінець періоду, за який враховуються доходи, -  в усіх інших випадках;
3) для осіб, яких у період воєнного стану в Україні звільнено з роботи або в цей період вони втратили роботу, зареєстровані у Державній службі зайнятості як безробітні і їм призначено допомогу по безробіттю, - розмір призначеної допомоги по безробіттю згідно з підпунктом 1 цього пункту.
При цьому не враховується сума отриманої заробітної плати в періоді, за який враховуються доходи, інформацію про які надано ДПС.
03.01.2024 за результатами розгляду звернення позивача територіальним органом Пенсійного фонду України прийнято рішення №1552260715-2024-2 про призначення субсидії ОСОБА_1 , згідно якого розмір житлової субсидії на опалювальний сезон з 01.10.2023 по 31.10.2023 склав 1338,66 грн., з 01.11.2023 по 31.03.2024 - 2095,24 грн., з 01.04.2024 по 30.04.2024 - 1313, 44 грн., розмір житлової субсидії на неопалювальний сезон 0,00 грн. Розрахунок субсидії на ЖКП: розмір плати за ЖКП в межах норм з урахуванням пільг - 2745,12 грн., середньомісячний сукупний дохід сім`ї - 6700,00 грн., середньомісячний дохід на одного члена сім`ї - 3350,00 грн., частка середньомісячного сукупного доходу - 649,90 грн., частка середньомісячного сукупного доходу -9,70 % (а.с. 56).
Таким чином, у рішенні №1552260715-2024-2 від 03.01.2024 для обчислення житлової субсидії до середньомісячного сукупного доходу було враховано розмір однієї мінімальної заробітної плати станом на кінець періоду, за який враховуються доходи - 6700 грн., що ґрунтується на вимогах законодавства України.
Рішення №1552260715-2024-2 від 03.01.2024 про призначення субсидії ОСОБА_1 є чинним та не є предметом оскарження у даній справі.
Натомість, позивач зазначає, що ГУ ПФУ в Полтавській області неправомірно утримано та не виплачено ОСОБА_1 субсидію за період з 01.10.2023 по 30.04.2024 у повному розмірі згідно цього рішення №1552260715-2024-2 від 03.01.2024.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 07.09.2023 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 територіальним органом Пенсійного фонду України прийнято рішення №1552260715-2023-1 про призначення субсидії ОСОБА_1 , згідно якого розмір житлової субсидії на опалювальний сезон з 01.06.2023 по 30.09.2023 склав 1596,98 грн., розмір житлової субсидії на неопалювальний сезон з 01.06.2023 по 30.09.2023 склав 1596,98 грн. Розрахунок субсидії на ЖКП: розмір плати за ЖКП в межах норм з урахуванням пільг - 3192,56 грн., середньомісячний сукупний дохід сім`ї - 0,00 грн., середньомісячний дохід на одного члена сім`ї - 0,00 грн., частка середньомісячного сукупного доходу - 0,00 грн., частка середньомісячного сукупного доходу - 0,00% (а.с. 25).
Листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 09.02.2024 №3395-2426/Б-02/8-1600/24 підтверджено, що кошти призначеної субсидії згідно рішення №1552260715-2023-1 від 07.09.2023 перераховані на банківський рахунок заявниці, відкритий в ПАТ КБ "Приватбанк" у жовтні 2023 року в сумі 6387,92 грн. (субсидія за червень-вересень 2023 року) (а.с. 7).
Однак, 04.01.2024     територіальним органом Пенсійного фонду України прийнято нове рішення №1552260715-2024-1 про призначення субсидії ОСОБА_1 , яким встановлено розмір житлової субсидії на опалювальний сезон з 01.05.2023 по 30.09.2023 - 515,06 грн., розмір житлової субсидії на неопалювальний сезон з 01.05.2023 по 30.09.2023 - 515,06     грн. Розрахунок субсидії на ЖКП: розмір плати за ЖКП в межах норм з урахуванням пільг - 3279,02 грн.,  середньомісячний сукупний дохід сім`ї - 11001,67 грн., середньомісячний дохід на одного члена сім`ї - 3667,22 грн., частка середньомісячного сукупного доходу - 1168,38 грн., частка середньомісячного сукупного доходу - 10,62 % (а.с. 33).
Отже, цим рішенням №1552260715-2024-1 від 04.01.2024 позивачу встановлено розмір субсидії у значно меншому розмірі ніж було попередньо визначено рішенням №1552260715-2023-1 від 07.09.2023.
Відповідач в апеляційній скарзі зазначив, що при призначені субсидії з 01.06.2023 по 30.09.2023 згідно рішення від 07.09.2023 №1552260715-2023-1 невірно враховано вид доходу ОСОБА_1 , чим порушено п. 4 та п.14 Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затвердженого Постановою № 632, а саме, при попередньому розрахунку дохід взято як “компенсація по догляду за дитиною з інвалідністю підгрупи А”, яка не враховується до середньомісячного сукупного доходу, а згідно документів - ОСОБА_1 знаходиться в відпустці без збереження заробітної плати. В такому випадку до середньомісячного доходу враховується розмір однієї мінімальної заробітної плати станом на кінець періоду, за який враховуються доходи.
Разом з тим, згідно з пунктом 5 Порядку №632  до середньомісячного сукупного доходу не включаються такі соціальні виплати, зокрема, державна соціальна допомога, яка виплачується з надбавкою на догляд: за дитиною з інвалідністю підгрупи А; за особою з інвалідністю з дитинства I групи підгрупи А.
Отже, пункт 5 Порядку №632 встановлює, що державна соціальна допомога, яка виплачується з надбавкою на догляд за дитиною з інвалідністю підгрупи А, не включається до середньомісячного сукупного доходу.
Відповідачами не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження отримання середньомісячного сукупного доходу сім`єю ОСОБА_1 за період, що врахований при розрахунку субсидії в сумі 11001,67 грн., яка зазначена у рішенні №1552260715-2024-1 від 04.01.2024, хоча в силу частини 2 статті 77 КАС України суб`єкт владних повноважень  повинен  подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до пункту 47 Положення №807 у разі виявлення помилки  у заяві та/або декларації  уповноважений орган повідомляє громадянину про необхідність протягом 30 календарних днів виправлення помилки. Якщо протягом визначеного строку громадянин не виправив помилки у заяві та/або декларації, уповноважений орган відмовляє у призначенні житлової субсидії. Зазначений строк може бути продовжено на час хвороби заявника (але не довше ніж до дня закінчення опалювального/неопалювального сезону), що підтверджується документально.
Згідно з пунктом 58 Положення №807, якщо інформацію, необхідну для призначення житлової субсидії (в тому числі на наступний період) та автоматичного розрахунку житлової субсидії на опалювальний сезон отримати неможливо  внаслідок помилки, виявленої під час обміну інформацією із суб`єктами надання інформації, державними реєстрами чи ресурсами, визначеними в абзацах другому, третьому, восьмому - тринадцятому пункту 50 та в абзацах другому - четвертому пункту 50-1 цього Положення, уповноважений орган повідомляє громадянину про необхідність виправлення помилки самим заявником і проводить розрахунок житлової субсидії протягом 10 днів після подання ним оновлених даних та/або отримання необхідної інформації.
За приписами пункту 59 Положення №807  у разі коли протягом 30 календарних днів після отримання повідомлення про необхідність виправлення помилки заявник не вчинив дій щодо її виправлення та/або не подав документи, передбачені пунктом 43 цього Положення, уповноважений орган приймає рішення про відмову у призначенні житлової субсидії, про що інформує заявника в порядку, встановленому пунктом 62 цього Положення. Зазначений строк продовжується на час хвороби заявника, що підтверджується документально.
Згідно з пунктами 85, 86 Положення №807, якщо інформацію, необхідну для проведення автоматичного розрахунку житлової субсидії, отримати неможливо внаслідок помилки в персональних даних особи, виявленої під час обміну інформацією із суб`єктами надання інформації, визначеними у пунктах 50 і 52 цього Положення, уповноважений орган рекомендованим листом або засобами веб-порталу електронних послуг Пенсійного фонду України повідомляє громадянину про необхідність виправлення помилки і проводить розрахунок житлової субсидії протягом 10 днів після подання ним оновлених даних та отримання необхідної інформації.
У разі коли протягом 30 календарних днів після отримання повідомлення про необхідність виправлення помилки громадянин не вчинить дій щодо її виправлення, уповноважений орган може відмовити у призначенні житлової субсидії на наступний сезон, якщо житлову субсидію неможливо призначити без такої інформації.
У даному випадку відповідачами не було виявлено помилки у заяві та/або декларації, не було виявлено помилки під час обміну інформацією із суб`єктами надання інформації, державними реєстрами чи ресурсами, уповноважений орган не повідомляв позивачу про необхідність виправлення помилки самим заявником.
Відповідно до пункту 119 Положення №848 за рішенням уповноваженого органу надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється, у тому числі за поданням управителів, об`єднань, виконавців комунальних послуг у разі, коли:
домогосподарству припинено надання житлово-комунальної послуги (послуг);
громадянин не виконує зобов`язання за договором про реструктуризацію заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг;
у заяві та/або декларації громадянин зазначив недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії;
громадянин не повідомив уповноваженому органу про обставини, зазначені у пункті 90 цього Положення, протягом 30 календарних днів з дня їх виникнення;
настали умови, у тому числі під час отримання житлової субсидії, зазначені у підпунктах 2, 4, 8-10 пункту 14 цього Положення, виявлені, зокрема, на підставі рекомендацій Мінфіну, отриманих відповідно до Закону України “Про верифікацію та моніторинг державних виплат”;
плата за житлово-комунальні послуги, витрати на управління багатоквартирним будинком, витрати на комунальні послуги або витрати на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в такому будинку відповідно до договору, нормативно-правового або розпорядчого акта здійснюються третьою особою за її рахунок або виконавчим органом за рахунок коштів місцевого бюджету.
Згідно з пунктом 125 Положення №848  у випадках, зазначених в абзацах четвертому - дев`ятому пункту 119 цього Положення, на вимогу уповноваженого органу, який призначив житлову субсидію, сума надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії повертається громадянином. У разі призначення житлової субсидії громадянину на наступний період уповноважений орган може утримувати суму надміру виплаченої житлової субсидії під час виплати щомісячних сум субсидій шляхом їх зменшення не більш як 20 відсотків.
Відповідачами не обґрунтовано та не надано жодних доказів на підтвердження виникнення будь-якої з обставин, зазначених в абзацах четвертому - дев`ятому пункту 119 Положення №848.
В силу пункту 120 Положення №848 надання субсидії припиняється також за рішенням уповноваженого органу у разі, коли:
виникли обставини, що унеможливлюють надання житлової субсидії, зокрема у разі переїзду домогосподарства в інше житлове приміщення (будинок), іншу місцевість, у разі смерті одинокої особи;
громадянин, якому призначено житлову субсидію, звернувся із заявою про припинення її надання.
Відповідачами не надано до суду жодних доказів на підтвердження виникнення будь-якої з обставин, визначених у пункті 120 Положення №848, рішення про припинення надання житлової субсидії за відповідний період органом Пенсійного фонду України не приймалося.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що суб`єкт владних повноважень  повинен  подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідачами не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження вини позивача ОСОБА_1 у помилках, які за твердженням ГУ ПФУ в Полтавській області допущені при прийнятті рішення від 07.09.2023 №1552260715-2023-1 про призначення субсидії ОСОБА_1 . Натомість, у пакеті документів містилися витяги з наказів №21 від 14.03.2023 та №17 від 14.10.2022 про надання ОСОБА_1 відпустки без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, що потребує домашнього догляду (а.с. 44-45).
Пунктом 128 Положення №848 встановлено, що посадові особи, винні у надмірному перерахуванні (виплаті) житлової субсидії, несуть відповідальність згідно із законом.
Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (PincovdandPine v. The Czech Republic), "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), "Трго проти Хорватії" (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу "належного урядування", згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Отже, можливі помилки щодо надмірного перерахування (виплати) житлової субсидії, що виникли з вини посадових осіб, не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі Ганс-Адам ІІ проти Німеччини"). "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копецький проти Словаччини").
В даному випадку легітимні сподівання позивача на отримання призначеної їй субсидії на опалювальний сезон, передбачені нормами Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 р. № 807), тобто вони є конкретними, а тому на них поширюється режим "існуючого майна".
Підсумовуючи викладене вище, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення №1552260715-2024-1 від 04 січня 2024 року про призначення субсидії ОСОБА_1 з 01.05.2023 по 30.09.2023 у розмірі 515,06 грн. прийняте відповідачем не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законодавством України, та без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
За приписами пункту 100 Положення №848 житлова субсидія надається громадянам у грошовій готівковій формі шляхом перерахування уповноваженим органом коштів на рахунок громадянина, якому призначено житлову субсидію, відкритий в уповноваженому банку, чи виплачується йому готівкою через відділення організації, що здійснює виплату і доставку пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання.
Листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 09.02.2024 №3395-2426/Б-02/8-1600/24 підтверджено, що кошти призначеної субсидії згідно рішення №1552260715-2023-1 від 07.09.2023 перераховані на банківський рахунок заявниці, відкритий в ПАТ КБ "Приватбанк" у жовтні 2023 року в сумі 6387,92 грн. (субсидія за червень-вересень 2023 року). Згідно прийнятих рішень №1552260715-2024-2 від 03.01.2024 та №1552260715-2024-1 від 04.01.2024 кошти субсидії за травень 2023 року, жовтень-грудень 2023 року (з вирахуванням виплачених коштів) в сумі 1716,52 грн. перераховані у січні 2024 року (а.с. 7).
Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області безпідставно та у порушення вимог законодавства вчинено дії щодо утримання з ОСОБА_1 суми субсидії, призначеної     рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №1552260715-2024-2 від 03 січня 2024 року.
Відповідачами не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження виплати ОСОБА_1 у повному обсязі суми субсидії, призначеної     рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №1552260715-2024-2 від 03 січня 2024 року, яке є чинним.
Як встановлено частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із статтею 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що належним та необхідним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо утримання з ОСОБА_1 суми субсидії, призначеної рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №1552260715-2024-2 від 03 січня 2024 року та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити ОСОБА_1 суму субсидії, призначену     рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №1552260715-2024-2 від 03 січня 2024 року, з урахуванням раніше виплачених за цим рішенням сум субсидії.
Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права та дійшов вірного висновку про задоволення позову в цій частині.
Щодо доводів апеляційної скарги позивача про стягнення моральної шкоди, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Стаття 16 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.
Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56). Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.
У розвиток цих положень, у постанові від 27.11.2019 у справі №750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (п. 51). У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п. 53). З огляду на характер правовідносин між людиною і державою (в особі органу державної влади чи органу місцевого самоврядування), з метою забезпечення реального та ефективного захисту прав людини, у справах адміністративного судочинства саме на суб`єкта владних повноважень-відповідача покладається тягар спростування факту заподіяння моральної шкоди та доведення неадекватності (нерозумність, несправедливість) її розміру, визначеного позивачем (п. 54).
Враховуючи положення ст. 72, 74, 77, 78 КАС України, колегія суддів зазначає, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок довести завдання моральної шкоди у певному розмірі покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.
Натомість позивачем не доведено факту спричинення моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та отриманням моральної шкоди, оскільки суду не надано жодних доказів завдання йому фізичного болю, душевних страждань або приниження репутації фізичної особи (виписки з історії хвороби, дані медичного обстеження, докази втрати репутації тощо).
При цьому, суд зауважує, що позивач не зазначив у чому саме виражались його моральні страждання та завдання моральної шкоди (страждань та приниження), з яких міркувань він виходив зазначаючи саме такий розмір шкоди 10 000 грн. Доказів на підтвердження існування саме моральних страждань та визначеного позивачем розміру моральної шкоди (відповідного розрахунку моральної шкоди) суду не надано.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.06.2021 у справі № 280/5216/19, від 30.06.2021 у справі № 818/1392/17, від 08.02.2022 у справі № 520/1607/2020, від 21.09.2022 у справі № 132/3447/15-а.
Враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження заподіяння позивачеві моральних страждань або втрат немайнового характеру та причинного-наслідкового зв`язку між діями відповідача і отриманням моральної шкоди, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.
Інші доводи апеляційних скарг висновків колегії суддів не спростовують.
Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права та дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до п.  1 ч.  1 ст.  315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.05.2024 у справі №440/2588/24 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.     
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 10.05.2024 по справі № 440/2588/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Л.В. Любчич